Hvis man ser på lagets ulykkestall, så er de høye.
Det er ikke uhørt å gjennomføre et oppdrag uten en alvorlig ulykke.
Men det er uvanlig.
Nå som jeg har begynt på min siste sesong,
så er jeg svært bevisst på at jeg får stadig dårligere odds.
Jeg må sørge for at det ikke bare er jeg som overlever, men alle på laget.
Følelsene som dette vekker, er nok til at man mister nattesøvnen.
Står til? Beklager, jeg bommet.
-Perfekt. -Dere får ha en fin dag.
-Tusen takk. -Gi lyd fra dere.
Det skal vi gjøre, ja!
THUNDERBIRDS' HJEM
Dere er de mest erfarne, usedvanlige, utvalgte flygerne i Luftforsvaret.
Thunderbirds er et eksempel på menneskehetens beste. Men det er mer.
Thunderbirds symboliserer fortreffelighet og noe større enn oss selv.
Hvis vi klarer dette, kan vi inspirere.
Da kan vi utløse en samlende besluttsomhet her i landet.
Men da må vi ikke bare være dyktige.
Vi må være usedvanlige.
Dette er oppdraget vårt.
FLY SOM MESTERE
Velkommen til Show Center, flyshow- podcasten. En av 2023s første episoder.
Jeg heter Matt Jolley, og er konferansier sammen med Rick Peterson og Rob Reider.
-En av våre første episoder i 2023. -Thunderbirds, sjekk inn.
Vi snakker om Thunderbirds.
-Flygernes eksepsjonelle dyktighet. -Fyr dem opp!
FLY BRA, IKKE SUG
-Disse pilotene er de aller beste. -Da er vi klare.
Thunderbirds er Luftforsvarets oppvisningslag.
De viser den eksepsjonelle dyktigheten til USAs luftforsvar på flyshow i hele verden
for å inspirere den neste generasjonen.
De er USAs ypperste flygere,
og utfører de mest fantastiske stridsmanøvre i formasjon.
Thunderbirds er rockestjernene i dette miljøet. De har hovedrollen.
Hva er avstanden mellom nummer to og tre?
45 cm fra cockpittaket til vingen hans.
Utfør.
Vi har 62 show i år.
Bryt formasjon nå.
Det skal se nesten umulig ut.
Roll.
Det følger mye ansvar med uniformen. Plutselig er man en Thunderbird.
De er fantastiske utøvere.
Usedvanlige mennesker.
De er USAs lag.
UNITED STATES AIR FORCE: THUNDERBIRDS
JANUAR 2023
Velkommen til podcasten Show Center.
Januar 2023. Sesongen begynner nå, og det er mange nye i Thunderbirds.
De bytter ut tre av pilotene. Det blir som å begynne med blanke ark.
Nå blir det intens trening. De flyr to, tre ganger om dagen.
La oss prate om sjefen, "Astro" Elliot, en av Thunderbirds' store sjefer.
Svært effektiv forrige sesong. Variablene ser lovende ut nå.
Han har tre måneder på seg.
Hei!
Papi chulo! Ok.
Er det den siste?
Ok, folkens. Velkommen til Spaceport.
Hvis dere ser på oppstillingsplassen, så er det dette det handler om.
Her er det ingen trafikk utenom Luftforsvarets Thunderbirds.
Ideelt til å trene opp laget til å bli bedre enn noensinne.
2023-laget:
FLYSHOW-KONFERANSIER
Seks piloter, tre veteraner.
Nummer fem: Thunder, hovedsolo.
Når flyet hans står på bakken, er femtallet opp-ned.
Fordi han flyr opp-ned mesteparten av tiden.
Nummer fire: Threat.
Hun er instruktøren. Hun flyr bakerst i formasjonen og passer på nykomlingene.
-Diamantformasjon. -Diamantformasjon.
Thunderbird nummer én: sjefen. Det er Astro.
Han er ansvarlig for alt som foregår, både i lufta og på bakken,
for alle de 135 lagmedlemmene. Det er han som bestemmer.
Det mirakuløse ved Thunderbirds er
at vi bytter ut lagmedlemmer hvert år.
NYKOMLINGENE
Hvert år byttes 50 % av pilotene ut.
Man bygger opp et lag fra ingenting.
Tre nye piloter blir med i år. De skal tjenestegjøre på laget i to år.
De er allerede Luftforsvarets tre beste kampflygere.
Men oppvisningsflyging er noe helt annet.
Thunderbird seks er Miami. Han blir den nye soloen på laget.
For nykomlingene er regelen: "Ikke treff bakken."
Zeke blir med som Thunderbird to. Han blir vår venstre vingmann.
Det føles bra, men jeg er også stresset.
Jeg vet ikke hvordan treningen blir.
Jeg må ha tillit til prosessen, til at alt faller på plass. Som et puslespill.
Til slutt har vi Primo. Han har lang fartstid med F-16. Mye stridserfaring.
Han blir med i år som Thunderbird tre.
Vi vil være best mulig fra første dag på flyshowet, som er…
Føles som at det er i morgen.
Dette er alt jeg har å si.
De neste to månedene blir ingen spøk. Vi flyr i helgene og to ganger daglig.
I dag er det 9. januar.
COMACC-sertifisering er om nøyaktig to måneder.
Det kommer før dere tror. Det har mye å si. Og det er derfor vi er her.
Vi skal klare dette med blind tillit.
-Thunderbirds! -Blind tillit!
60 DAGER TIL SERTIFISERING
Det er mye press når det gjelder sertifiseringsprosessen.
Det avhenger av lagets evne til å prestere på sitt beste, foran publikum.
Den som avgjør om de blir sertifisert,
er generalen som er sjef for Air Combat Command.
Enten ja eller nei.
Man er ingen elite før man faktisk begynner å prestere.
Vi stiller høye krav, og vi firer ikke på dem.
Hvis sertifiseringen går dårlig, godkjenner vi ikke laget
til å representere Luftforsvaret og landet.
Det er umulig å jukse.
Datoen for sertifisering er fastsatt, og det kan være skremmende.
-Gjør klar for høyt show. -To.
-Tre. -Fire.
-Fem. -Seks.
Diamanten går inn i en TFR med en loop fra høyre til venstre,
og så ned bak linjen til et kløvermønster.
Vi er vant til stridsflyging. Stor høyde, i kamp, fokusert på å finne fienden.
Man er ikke opplært i luftakrobatikk.
Man må løsrive seg fra overlevelses- instinktet for å fly oppvisningsflyging.
Det er 45 minutter med fullstendig kaos.
I diamantformasjonen har man fly nummer en, to, tre og fire.
Diamanten viser lagets evne til formasjonsflyging.
"Diamond Pass in Review" er den tetteste formasjonen som finnes.
45 cm fra hverandre i høy hastighet. Man må ha nerver av stål.
Hvis bare én hånd skjelver, kolliderer fire fly.
SOLOENE
Solopilotene, Thunderbirds nummer fem og seks, er en forestilling i seg selv.
To fly i høy fart.
De kommer mot hverandre med en sammenlagt fart på nesten 1600 km/t.
Man er bare mikrosekunder unna en livstruende situasjon.
Seks fly med 45 cm avstand i nesten lydens hastighet.
De gjør noe helt ufattelig.
Når de har begeistret publikum, gir de dem bakoversveis med showets klimaks:
"High Bomb Burst."
En taushet brer seg blant publikum, og alle tar frem mobiltelefonene.
"High Bomb Burst" er noe av det farligste vi gjør.
Man ser flyene suse oppover.
-Så bryter de formasjon. -Bryt nå.
Vi flyr i fire forskjellige retninger.
Så flyr vi loddrett nedover.
3,2 km.
3,9 km.
4500 fot.
-Og trekk opp! -Trekk opp.
De flyr forbi hverandre med noen millisekunders mellomrom.
Vis hva dere duger til.
Og til slutt samles de igjen.
For å kunne samles må noen av pilotene svinge i høy hastighet, opp-ned.
De utsetter seg selv for ufattelig store g-krefter.
Alle tre vingmennene må forutse linjen der de samles, og bakken, som nærmer seg.
Kun ved å bruke øynene.
310, 320, 330, 340.
Hvis det gjøres riktig,
møtes alle flyene over flyshowets midtpunkt.
Midtpunktet.
Det er dødskult.
Familien blir enten splittet eller styrket. Det finnes ingen mellomting.
Man er utstasjonert i 300 dager.
Man får ingen helger sammen to år på rad.
-Hent skoene. Så blir det frokost. -Ok, jeg bruker de svarte skoene.
Sånn, ja. Et godt valg.
-Skal du være oppe hele natta? -Ja.
Det blir bare én dag til.
Det er hjerteskjærende når guttene spør: "Pappa, blir du hjemme i morgen?"
"Nei, jeg blir borte i 25 dager."
Gleder dere dere til skolen?
DECLAN ELLIOTT JUSTINS SØNN
Ok, den er grei.
Jeg ville ikke at han skulle bli med i Thunderbirds.
Jeg husker da han kom hjem og sa: "Du? Vil du egentlig gjøre dette?
Jeg så på alt som hadde vært av ulykker og dødsfall hos Thunderbirds.
Jeg husker at jeg regnet på det og tenkte: "Det er 10 %."
10 % av Thunderbirds-flygerne har dødd. "Dette vil jeg ikke." Så jeg sa nei.
-Hva er fire firere? -Fire firere…
…er lik 16.
-Det vet jeg. -Hvordan vet du det?
Fordi ingen av…
Men da jeg så oppvisningen, var det rene kunststykket.
I stedet for bare stridsflyging er det nesten som musikk.
Lyden har ingen ord, så den har ingen mening.
Men alle i publikum har sin egen historie
eller reaksjon som de føler når de ser på.
Det var helt utrolig, så jeg sa: "Ok, greit."
"Vær så god. Legg navnet ditt i hatten."
Kom igjen. Ja!
Kutt ut, da.
-Min tur. Denne er sterkest. -Greit.
Når man verver seg i Luftforsvaret,
er det enkelt å prioritere Forsvaret fremfor seg selv.
Ok. Nå prøver vi.
Så får man barn. Da endrer prioriteringene seg.
-De gule går lenger. -Jeg vet det. Eller nei…
Jeg setter ikke bare meg selv i fare.
Jeg gjør det mot en ung familie som begynner å forstå risikoen.
-Gi pappa en klem. Nå må vi dra. -Hva mener du?
Pappa må fly. Kom hit.
Ja vel, da…
Det er vanskelig for barna. Og for Justin også, tror jeg.
Han går glipp av det mest spennende ved foreldrelivet.
Ikke knus meg. Jeg må fly.
Dere får ha det gøy. Vi ses.
Vennen?
Ok.
-Glad i deg. -Og jeg er glad i deg. Ikke dø.
"Ikke dø." Det er det hun sier. Det er hennes første og eneste regel.
Hun skjønner at risikoen er reell.
Men Victoria og jeg mener at det er viktig at barna ser at vi setter oss mål
og vier oss til noe som er større enn oss selv.
56 DAGER TIL SERTIFISERING
Jeg kan ikke se dem.
-De er der oppe. Får du dekket dem? -Ja.
ØVING NUMMER 1
I delta-loopen drar de 4 g, fire ganger tyngdekraften.
Kroppen veier fire ganger så mye når de flyr oppover.
Pulsen og blodtrykket stiger, og man puster fortere.
Og dette må man gjøre i manøver på manøver, i tre kvarter.
G-kreftene er multipler av tyngdekraften.
1 g er jordens tyngdekraft, slik vi opplever den nå.
En person på 90 kg veier altså 90 kg.
I oppvisningen drar man ofte 7-8 g.
Så i de 10-15 sekundene det varer, kan den personen veie nesten 900 kg.
Som en liten elefant.
Man tåler vanligvis 4 g. Blir det høyere, pumper ikke hjertet nok blod til hodet.
Når man går opp til 5, 6, 7, 8 g…
Blodet går stadig lavere.
Ved 8-9 g presses blodet ut av hodet og rett ned til føttene.
Man kan ikke holde seg ved bevissthet, for hjernen krever mye oksygen og blod.
Så man opplever visse forandringer. Først blir alle fargene grå.
Hvis man øker til 7-9 g… Først mister man sidesynet.
Og så snevrer synsfeltet seg inn. Svartere, til man ser gjennom et sugerør.
Hvis man ikke kjemper imot…
…så blir alt svart.
Når man blir bevisstløs, blir kroppen slapp. Man slipper styrespakene.
Og når man flyr så fort nær bakken…
Hvis man våkner, er det ofte for sent.
Uansett hvordan det ser ut på opptakene… Husk dette: Vi klarte det.
Nå skal vi gjøre det bra.
Vi tar en standard debriefing. Vi har mye å gjøre, for å være helt ærlig.
Mange lærdommer. Derfor gjør vi dette.
Vi skal analysere alt som gikk galt. Det kommer til å oppleves som knusende.
Den siste sertifiseringen 10. mars blir ikke utsatt.
Den kan legge press på oss som lag,
og få oss til å tøye grenser som vi ikke bør tøye.
Det er svært viktig at jeg og flygeinstruktøren Threat er helt enige
om hvor fort vi skal tøye de grensene.
Ved vindskjær og turbulens, hvis man blir sugd inn,
må man holde hodet kaldt og bare bruke sideroret lett,
så de ikke plutselig får et fly midt i trynet.
Som liten ville jeg bli jagerflyger. Det var drømmen min.
I andre klasse sa jeg: "Jeg vil bli jagerflyger."
Jeg ante ikke hva det innebar på videregående.
Jeg skjønte det ikke helt før jeg begynte i en operativ skvadron.
Iblant ser jeg ned og tenker: "Å, dæven!"
Seks fly flyr tett på hverandre. Det er kult at jeg får betalt for dette.
Dere kan se tuppen på tre missiler over cockpittaket.
Og en static discharger som peker mot halens midtpunkt.
Det er altså dypere enn man tror, og litt tåkete. Mye mer bevegelse…
Jeg er også opplæringsoffiser, så jeg har ansvaret for treningen av 2023-laget.
Jeg vil være et godt eksempel.
Hvis jeg ikke er god nok, er det min feil. Så jeg må stå på.
Jeg hadde ingen bakgrunn innen luftfart før jeg begynte med opplæring.
Jeg var ikke noe naturtalent, men jeg var fast bestemt på det.
Jeg pugget seks-syv dager i uka på de samme tingene, om og om igjen.
Hvis flygingen går dårlig, er det min egen skyld.
Så kontaktpunktet, hvis man bommer,
-er på innsiden av missilskinnen. -Ok.
Threat er helt utrolig. Man får lyst til å lære av henne.
Det er godt å vite at man har noen som vil at man skal bli flinkere.
Målet hennes er at 2023 skal bli bedre enn 2022.
Men det virker uoppnåelig.
Jeg har fløyet F-16 i hele karrieren i Luftforsvaret.
Jeg var i Japan i fire år. Jeg reiste rundt i Stillehavsområdet
som oppvisningsflyger med ett enkelt fly.
Befalet mitt hadde vært Thunderbird nummer én.
Han spurte: "Primo, har du vurdert å bli med i Thunderbirds?"
Jeg svarte: "Nei, jeg har ikke lyst."
De kalles Tordenkyllingene. Primadonnaer i ettersittende drakter.
Men jo mer jeg pratet med ham, desto mer lærte jeg.
Det er den vanskeligste flygingen jeg har gjort.
Det ga meg lyst til å være en del av et lag
som er profesjonelt og særdeles dyktig.
Akkurat nå føles det
som at jeg tar ett steg fremover og kanskje to steg bakover.
Forhåpentligvis går det fremover, men matematisk sett går det nok bakover.
47 DAGER TIL SERTIFISERING
"Blind tillit" er lagets motto.
Det er når man stoler på at de man flyr sammen med,
gjør jobben sin så presist og dyktig at man bare må tenke på sin egen innsats.
Vindretning 320, 8 knop.
Dere er klarert til å lette fra rullebane 34. Nå er det showtime!
Hvis man er høyre vingmann, er kroppen vendt 90 grader denne veien.
For referansepunktet er Thunderbird nummer én til høyre.
Så man sitter i den stillingen i 40 minutter.
Vingmennene vet ikke hvor bakken og himmelen er. De vet bare hvor sjefen er.
De stoler på ham uten forbehold.
Hvis treeren er ute av posisjon og fireren flyr i blinde, så treffer fireren treeren.
Diamant nå.
Men hun må stole blindt på at treeren er i posisjon.
Uten blind tillit vil ikke showet fungere.
Vi skaper blind tillit gjennom all repetisjonen.
Men man gjør seg fortjent i treningssesongen.
"Diamond Pass and Review" viser hvordan laget ligger an.
Hvis den er asymmetrisk og spredt utover, så stoler ikke laget på hverandre.
"Diamond Pass and Review" ser ut som den enkleste manøveren.
Diamanten flyr forbi fra høyre til venstre.
Men for at manøveren skal fungere, må jeg sikte mot bakken foran publikum.
Jeg holder hastighetsvektoren uten å vike, mens jeg flyr rett mot bakken.
Men det skjer ikke fordi toeren går i stilling
og skaper nok oppdrift under venstre vinge til at flyet mitt ruller,
og korrigerer vektoren foran publikum med nøyaktig 30 meter.
Vi kan ikke fly den uten fullstendig tillit.
Når jeg iverksetter manøveren, så går enten Zeke i stilling eller vi styrter.
Dessverre har vi opplevd det.
THUNDERBIRDS OMKOMMET I FLYSTYRT
I 1982 fant det sted en viktig hendelse for laget, det såkalte "Diamond Crash".
Foreldrene mine bor her i Hampton. De gleder seg til å se showet.
Fire Thunderbirds-jetjagere styrtet i ørkenen i nærmere 650 km/t.
En amatørfotograf tok dette bildet noen sekunder etter styrten.
Thunderbirds øvde på denne spektakulære formasjonen.
Flyene kolliderte ikke. De fløy rett i bakken.
Fire menn, deriblant Thunderbirds' lagsjef, omkom.
Lagsjefen styrtet, og de andre på laget fulgte ham og styrtet også.
Vi mistet sjefen for Thunderbirds og nummer to, tre og fire 18. januar 1982.
Pilotene på laget har full tillit til meg som formasjonsleder.
Blind tillit. Det er bare slik det kan fungere.
Men tilliten må være fortjent, for hvis jeg gjør en feil, så får vi alle svi.
Vi skal ikke forhaste oss.
Nå flyr jeg annerledes, for jeg regner med oppdriften fra deg, men den mangler.
Når du kommer nærmere, justerer jeg kursen slik at vi flyr mot en styrt.
Det høres makabert ut, men det er det ikke.
Og så fikser du det. Når du kommer inn, blir det… Og da stiger vi.
Ikke noe press, altså.
Jeg ble født i Illinois.
Vi flyttet til Gainesville i Florida da jeg var liten.
Foreldrene mine skilte seg da jeg var liten. Pappa var narkoman.
Han valgte det livet fremfor familien sin.
Jeg husker det første året på videregående.
Da sendte vi pappa til avrusning i julen.
Jeg tenkte at det var skikkelig ille.
Og det var nok den gangen at jeg…
Jeg ønsket ikke å leve slik selv.
Så jeg valgte jobbe med luftfart, takket være bestefar. Han lærte meg om det.
En måned før jeg ble utnevnt til offiser, havnet han på sykehus.
Han sa: "Jeg skal til Universitetet i Alabama og få honnør av ham."
Han var syk, men reiste til Columbus i Mississippi og festet vingene på meg.
Han sa: "Du kommer til å klare deg bra.
Se ut på høyre vinge hver gang du flyr. Der sitter jeg."
Bare et øyeblikk.
Han døde. Jeg kunne ikke komme i begravelsen.
Jeg ville ta et bilde av høyre vinge før jeg skulle fly.
Jeg klatret opp og tok et bilde. "Jeg har en ny vingmann."
Hver gang jeg skal fly, ser jeg på høyre vinge
og sier: "Hold deg fast, bestefar. Dette blir heftig."
34 DAGER TIL SERTIFISERING
Juster avstanden.
Vinden er ikke så verst. Ingen stigning.
Som lagets evaluator på bakken
er det min oppgave å si hvordan de fremstår for publikum.
Brukbar roll.
Litt vingling.
Ni til høyre. Fin formasjon. Den første halvdelen var nok treg.
Jeg ser på symmetrien. Er soloene forskjøvet når de passerer hverandre?
Seks opp.
Jeg vil at de skal være plettfrie.
Klar. Bryt formasjon.
Brukbart.
Vi skal se på utviklingen mens de nærmer seg sertifisering.
-Det er viktig. Det kan ikke tas for gitt. -Det henger over dem.
Jeg vet at Astro tenker slik, og det gjør alle pilotene:
"Ikke la det være meg som ødelegger." Særlig nykomlingene.
Altså, Primo studerte strafferett.
Jeg lurte på hvordan de begynte å fly kampfly.
Han studerte juss, men hadde behov for å fly.
"High Bomb Burst" er en svært vanskelig manøver, og vi avslutter med den.
Da er det i gang.
Stig nå. Nærmer seg 30, inn i fire.
Klar for å bryte formasjon. Klar nå.
På linjen.
To ut.
Høyde, høyde.
Vi flyr lavt, så vi må slå av sikkerhets- funksjonene som hindrer oss i å styrte.
Advarsel. Advarsel.
Trekk opp. Pass på. Advarsel.
1,6 km.
Fiks mellomrommet. Røyken ble rotete.
Gå sammen i diamant.
Primo drar ikke bare positive g-krefter.
Han må bruke sideroret, så kroppen utsettes også for laterale g-krefter.
Hold deg på plass.
Samlingslinjen er for aggressiv.
310, 320, 330.
Følg linjen. Kom igjen, Primo.
-Utenfor linjen. -Ja.
Vi bør prøve en gang til, så Primo faktisk følger linjen.
DEBRIEFING ETTER ØVING NUMMER ÅTTE
Ved samlingen er du for langt bak.
Å, dæven.
Ja, det ser ikke særlig bra ut.
Primo sliter med samlingsfasen etter High Bomb Burst.
Det er den siste fasen, der han foretar en 135 graders skru opp-ned,
mens han prøver å finne meg i løpet av noen sekunder.
Kan du ta det fra starten av?
Du har for store g-krefter til å begynne med.
Du bør gli litt den veien, og så gi gass.
Det bør være…
Som nykomling er det et voldsomt press for å klare det.
Treningssesongen er så kortvarig.
Ved den andre samlingen havnet jeg lavt.
Jeg vet ikke om jeg er for langt unna
på veien ut…
Men jeg vil heller ikke dra 7 g.
Grunnen til at High Bomb Burst er særdeles…
…krevende for alle,
og nostalgisk, er ikke bare fordi det er vår hovedmanøver,
men fordi High Bomb Burst var vår siste dødsulykke.
I 2018 mistet vi major "Cajun" Del Bagno i en High Bomb Burst,
i samlingsfasen.
Siste nytt: En Thunderbirds-pilot omkom i en styrt utenfor Las Vegas.
-En F-16 styrtet ved Nellis flystasjon. -En F-16 styrtet under et treningstokt.
Det er Thunderbirds' tredje flystyrt på mindre enn to år.
Nellis flystasjon har identifisert ham som major Stephen Del Bagno.
Rapporten sier at major Stephen Del Bagno ikke forsøkte å styre flyet
i den korte perioden da flyet styrtet mot bakken.
JOE & CINDY DEL BAGNO CAJUNS FORELDRE
Alle vil at barnet skal si "mamma" eller "pappa" først.
Stephen var en liten gutt som ennå ikke hadde sagt sine første ord.
Et fly fløy over oss, og han pekte opp mot himmelen.
"Airplane, airplane."
Seriøst? Du sier "airplane", men kan ikke si "mom" eller "dad"?
"Airplane" har to stavelser. "Mom" har én.
"Mom" har én. "Dad" har én. Men han sa "airplane".
Det var slik det begynte. Han var vel to-tre år gammel.
Skjer'a, pappa? Jeg ringer for å fortelle at det er offisielt nå.
Hele Thunderbirds-teamet ringte for å si at jeg blir Thunderbird nummer fire.
Glad i dere. Håper dere har det fint. Vi snakkes. Ha det bra.
MAJOR STEPHEN "CAJUN" DEL BAGNO 2018-LAGET
Det var en helt vanlig dag. Jeg hadde dratt på jobb.
IT-sjefen kom til kontoret mitt og sa:
"Joe, det var en ulykke på Nellis flystasjon. En F-16."
Jeg sa: "Ok. Sa de 'Thunderbird'?" "Nei," svarte han.
Jeg sa: "Ok, da føler jeg meg trygg på at det ikke er en Thunderbird,
så Stephen har det bra. Dette ordner seg."
Så fikk jeg en telefon fra Cindy.
"Det er to menn i dress her. Hva skal jeg gjøre?"
Joe var ikke hjemme, men jeg måtte slippe dem inn. Oppgaven deres var vanskelig nok.
Presten var kjempeflink, for han holdt meg og lot meg gråte.
Offiseren var kjempeflink. Han opptrådte med fatning.
Jeg skjønner ikke at de klarer det.
Jeg forestilte meg aldri at Stephen skulle dø i et fly.
Han var så omhyggelig og grundig
når det gjaldt alt rundt flygingen.
Jeg hadde heller forventet at han skulle snuble og slå hodet, og ikke dø i et fly.
LUFTFORSVARET GRANSKNINGSRAPPORT ETTER HAVARI
Granskningen konkluderte ikke med at Stephen hadde gjort noe galt.
Det var samlingen etter High Bomb Burst. Endringen i g-kreftene slo ham ut.
Og han fløy for lavt til å hente seg inn.
De sa at han traff bakken i 90 graders vinkel.
Vi skjønte at det ikke var mye igjen av ham.
Det er det verste man kan oppleve.
Man forventer at man må ta farvel med ens foreldre, men ikke med ens barn.
27 DAGER TIL SERTIFISERING
Nå kommer det som kalles "The Pitch".
Det signaliserer at showet er slutt og at de skal lande.
Nå får vi høre landingskodene for nummer én til seks i den rekkefølgen.
Det varsler oss teknikere.
Thunderbirds er på bakken igjen. Nummer én er kode to. Svikt i FLCS.
Godt jobbet.
Velkommen til oppstillingsplassen, der alt begynner og slutter for flygeoppvisningen.
Det er der jobben foregår.
Vi har teknikere, fly, olje, drivstoff,
og mye blod, svette og tårer.
Vi vet at jobben vår ikke er så glamorøs.
Man står midt i kampens hete. Men når navnet står skrevet på flyet
og man er fast crew-chief, så betyr det noe.
Det er ikke bare seks piloter. Det er drøyt 130 personer i skvadronen
som jobber utrettelig for å utføre oppgaven.
Jeg har brukt mer tid på et fly enn med familie og venner.
Man vil at flyet skal se best ut og fly best. At det skal være førstevalget.
Flyet er ens hjertebarn.
Her ute må man gjøre sitt beste. Én alvorlig feil kan få dødelig utfall.
Vedlikeholdet overholder de høyeste krav, men iblant går det galt.
Katapultsetet er en fantastisk sikkerhetsfunksjon.
Det lar oss unnslippe et fly i svært høy hastighet,
og er utstyrt med fallskjerm. Men det er en voldsom måte å forlate et fly på.
Man drar i et håndtak som antenner en rakettmotor under setet.
Gravitasjonskraften kan bli 20-25 ganger så høy idet man skytes ut.
Miami skjøt seg ut for noen år siden. Han mistet 2,5 cm av kroppshøyden.
Trekk pusten dypt.
Musklene hans er kortere enn de burde være.
Over tid forkalkes de og forårsaker betydelige muskelknuter i ryggen.
De sammentrykkende kreftene forverrer saken.
G-kreftene trykker dere sammen hele tiden.
Noe av det enkleste vi kan gjøre, er å forsiktig dra i det korteste beinet.
Gjør det vondt der?
Bare at jeg overhodet ikke er myk.
Jeg må også drive mer med yoga.
Utskyting påvirker piloten enormt, både fysisk og psykisk.
Og fly igjen etter én utskytning er rene mirakelet.
Men hvis man må skyte seg ut to ganger, er trolig flygerkarrieren slutt.
Da jeg landet etterpå, skalv hendene mine helt ukontrollert.
Det var en kneik jeg måtte komme meg over.
Men en av de viktigste som hjalp meg var Thunder, nummer fem.
Han stilte hele tiden opp for meg.
Jeg spurte han om han trengte matvarer.
Jeg bare pratet med ham, for det hadde vært traumatisk.
Det var mitt første møte med den typen mennesker som er med på laget.
De første 180 gradene i svingen så bra ut med tanke på høyden. Jeg begynte på 340.
Thunderbird nummer fem er den andre instruktørrollen på laget.
Dette er det andre året for dem, og de var sekseren fjor.
Klar, nå!
Jeg instruerer mer visuelt ved å bruke GPX-linjene til å vise hvor jeg er.
Det er hele tiden en viss "jeg kommer til å dø"-faktor.
Men det får adrenalinet til å strømme.
1: Ikke treff diamanten. 2: Ikke treff bakken. 3: Ikke treff meg.
Der har vi en C-130 Hercules. Vi så fallskjermhoppere i dag. Den er diger.
OKTOBER 2000
Hjulene er i den delen. Jeg liker den konstruksjonen.
Dette er i bunn og grunn så bra som det kan bli.
Det er fly som flyr over…
Hvem er han der?
-Helt ufattelig kul. -Ja.
Oi.
-For en kameravinkel. -Bra filming.
Huset var fullt av fly. I garasjen var det et stort utvalg med modeller.
Han gjorde leksene straks han var hjemme fra skolen, for han skulle bygge fly.
Og da han var liten, tok Kevin ham stadig med til NASA.
Så han vokste opp med det. Han hadde det i blodet.
"Jeg skal bli astronaut."
Som fireåring på førskolen
ba læreren ham om å tegne et bilde av noe i verdensrommet.
"Oi, dette er helt annerledes."
For fireåringer er himmelen blå, men han visste at verdensrommet var svart.
Og romfergen ble et gjennomgående tema.
Han ga aldri slipp på det.
Da jeg møtte ham for første gang, sa han at han ville bli astronaut.
Jeg tenkte bare: "Lykke til, kamerat. Du kan drømme videre."
NASAs astronauter er stort sett jagerflygere, og særlig testpiloter.
Så hvis jeg skulle ut i verdensrommet, var det dette jeg måtte gjøre.
Jeg gikk på USAF Weapons School og USAF Test Pilot School.
Ett år senere ble jeg en av bare tre personer som jeg vet om,
som er uteksaminert fra begge eliteflykursene i Luftforsvaret.
Jeg var sikker på hva jeg ville gjøre.
-Sett flyene dine tilbake. -Ok.
Det gikk fra 18 000 søkere til 1000, og så ytterligere redusert til 120.
Før min sønns ettårsdag i februar ble jeg innkalt til andre runde med intervjuer.
Det gjenstod 40-50 søkere, og jeg ble en av finalistene til å bli astronaut.
Det var surrealistisk.
Jeg tenkte: "Jeg har kommet såpass langt. Nå har jeg en sjanse til å lykkes."
Til jeg ble oppringt av min venn Brick, sjefen for Thunderbirds.
Jeg hadde mange tanker rundt min etterfølger.
Det viktigste var hvem som skulle være Thunderbird én og lede laget?
For den personen styrer kulturen og skvadronens generelle karakter.
Det måtte bli riktig.
Han sa: "Astro, du burde søke på stillingen som lagsjef."
Jeg svarte: "ikke tale om."
NASA-søknaden var innlevert. Jeg skulle snart gå på intervjuer.
Fremtiden handlet ikke om oppvisningsflyging.
24 DAGER TIL SERTIFISERING
ANGRY FLYKIRURG
Som flykirurg er hovedoppgaven min å forstå pilotene og holde dem trygge.
Men en yndlingsoppgave under flyshowene er å styre noe som kalles "The Shine".
Sjefen og soloene bruker signaler fra en lyspistol til å danne en perfekt linje.
Når han flyr i 1000 km/t, har han bare brøkdelen av et sekund på seg
til å se over skulderen og finne det lille lyset.
Da kan han benytte seg av det til å danne linjen.
ØVING NUMMER 19
Høy vinkel på treeren.
Gode forhold. Kom igjen, Primo. Dette klarer du.
På dette tidspunktet i treningssesongen begynner jeg å merke frustrasjon.
En av manøvrene er en torn i øyet, og de kommer seg ikke over kneika.
Ok, folkens. Nå må vi klare det.
Kom igjen. La oss få litt fremgang.
Da gjør vi oss klare.
Ok, det ser lovende ut.
Og trekk.
Trekk opp.
Pent.
Før an nå. Kom igjen.
Ja da! Fremragende.
330, 340, 350
360, 370.
Han henger etter.
Ta dem igjen!
Vinkelen var feil.
Det er så frustrerende.
Jeg klarer ikke å få til samlingen.
Midtpunktet.
ØVING NUMMER 23
Ikke tenk på symmetrien. Bare kom frem tidsnok.
Kjemp, kjemp, kjemp.
Ta dem igjen.
For langt ute.
Du har for mye g.
Møt ham der du tror at han kommer til å være.
ØVING NUMMER 27
Hold deg på plass. Ikke heng etter nå.
Hva er det som skjer?
Linjen er ikke jevn.
Uff da.
Jeg ruller for mye øverst. Og samlingen er fremdeles elendig.
ØVING NUMMER 38
Litt lavt. Kom igjen.
Midtpunktet. Tregt.
Du flyr 1000 fot lavere, noe som endrer skruen og g-kreftene.
Det er alltid noe. Vi vet bare ikke hvem som får problemet.
Denne er din. Kom igjen, nå.
Kjemp, kjemp, kjemp.
Vær sterk. Gjør det.
Venstre.
Kutt ut!
Han klarte det nesten.
Det har vært en begivenhetsrik uke.
Vi hadde to situasjoner etter hverandre der fly og besetning faktisk var i fare.
ØVING NUMMER 45
-To. -Tre.
Fire.
Jeg merket at det humpet. Jeg vet ikke om det er synlig, men jeg…
Vi flyr i formasjon. Vi svinger. Det er én, to, tre og fire.
Jeg lå rett under sjefen.
Det føltes ikke trygt, ut ifra mitt nåværende ferdighetsnivå.
Så jeg forflyttet meg mot Primo.
Marker tiden og ned.
Å, faen!
Og vingespissene var… Jeg vil ikke vite hvor nær de var hverandre.
Primo ble nødt til å komme seg ut av formasjonen.
Vi så på det om og om igjen under debriefingen.
Zeke, prøv så godt du kan å stabilisere vingene med sjefen.
Men selv den lille forskyvningen du hadde der…
Absorber det du kan, ellers må du forflytte deg.
Det føltes personlig at jeg satte Primo i en så farlig posisjon.
Det er sånt man tenker på hjemme. "Uff, det var nære på."
Det kunne ha fått katastrofalt utfall for oss alle.
Og det er ikke noe man bør gruble over neste dag.
Alle som ser på, takk for at dere ser på den nye showsekvensen. Vi bestemte…
Da jeg kom til laget i august 2018,
hadde vi nettopp hatt tre ulykker i klasse A. En av dem fikk dødelig utfall.
Jeg var svært interessert i lagets historie.
Jeg hadde en skuff med gamle dokumenter,
helt tilbake fra det tidlige 90-tallet og 80-tallet.
En dag begynte jeg å lese dem.
Jeg dannet meg et bilde av tidligere utgaver av laget.
På visse felt hadde vi sklidd ut på måter som vi ikke var klar over.
Etter ulykker eller nestenulykker
var ledelsens ryggmargsrefleks å fly høyere og spre formasjonene.
1980-TALLET
Iblant kan det være vrient å oppdage
at organisasjonens kultur utvikler seg i feil retning.
Iblant er det ikke det.
2000-TALLET
Og i de siste 20 årene har "Diamond Pass in Review" sett slik ut.
Asymmetrisk, ute av posisjon, for bred. Det er ikke slik vi skal være.
En lekmann vil si at fly er tryggere når de er lenger unna hverandre.
Det gir mening. Fly er tryggere når de er lenger fra bakken.
Men da Brick så det hele på avstand, kom han frem til teorien om
at vi kan gjennomføre et bedre show ved å fly nærmere hverandre.
Ikke bare ser det bedre ut, men det er tryggere. Og det er ikke opplagt.
Han fant ut jo hardere vi presset på og jo mer vi satset på presisjon,
desto tryggere fløy vi. For på det nivået er det alt man kan fokusere på.
Så jeg prøvde å gjøre oppvisningen vanskeligere å fly, ikke lettere.
Rekkefølgen, metoden…
Vi må fly i tett formasjon og lavt, og det må gjøres trygt.
Det ville ikke skje over natten.
Jeg fryktet at når jeg var ferdig der, så ville man prøve å endre på dette.
Noen måtte overta stafettpinnen og presse på videre.
En med peiling på taktikk, som en Weapons School-elev,
og peiling på fysikk og aerodynamikk, som en Test Pilot School-elev.
Men slike personer fantes ikke. Eller, det var én.
Mens jeg grublet over prosjektet, innså jeg hva Luftforsvaret hadde gitt meg.
På Weapons School ble jeg en toppinstruktør,
og på Test Pilot School lærte jeg nyansene innen presisjonsflyging.
Det fremstod som egoistisk å følge barndomsdrømmen
når jeg hadde muligheten til å utrette enormt mye
ved å forbedre et lag som kunne inspirere hele landet.
Det føltes på sin plass å gi noe tilbake.
Så jeg gikk fra oppstillingsplassen inn på kontoret
og skrev den vanskeligste e-posten jeg har skrevet.
Jeg måtte trekke søknaden, for jeg var blitt valgt ut som Thunderbird nummer en.
Det var like før.
Jeg så for meg hvor fantastisk det ville være å virkeliggjøre den drømmen.
La oss snakke om Daytona 500.
Dette gir en mulighet til å se laget for mange som ikke er fans av flyshow.
Daytona er viktig for oss.
Thunderbirds har fløyet over Daytona 500 12 år på rad, 13 ganger til sammen.
Det er midt i treningssesongen, så det har vært kontroversielt å gjøre det.
Bør vi avbryte treningen for å delta på dette store arrangementet?
En uke med mediedekning betyr kjempemye for laget.
Så det er positivt, men det avbryter treningssesongen.
Og det er før vi er sertifisert.
19. FEBRUAR DAGEN FOR RACET
Det betyr mye for dem å fly over under nasjonalsangen på Daytona 500.
Dette er ikke et flyshow.
Og i motsetning til et flyshow, der man har sitt eget lokale publikum,
så ser hele verden på Daytona 500. Ikke noe press.
Vi skal fly forbi idet man synger B-en i "Brave" i nasjonalsangen,
akkurat i det mikrosekundet.
Og vi skal fly midt mellom C-en og E-en i "World Center".
Vi må treffe på centimeteren og mikrosekundet på vår første opptreden.
Til å fremføre nasjonalsangen i dag:
Ta vel imot den platinavinnende artisten og låtskriveren Breland.
Så fort han er i gang, må du informere sjefen og gjenta tidspunktet.
Vi begynner på 10.
Fem sekunder.
-I rute, sjef. -330 og holder.
Tidspunkt: 19.48.45
Det er mottatt.
300.
-Fem sekunder bak. -Det ordner seg.
59.15, nytt tidspunkt. Ett minutt.
-Gi gass, sjef. Fem sekunder bak. -Øker litt, 340.
Klar med røyken.
Han er ikke i rute.
Gi gass, sjef.
Ti sekunder bak.
Vi kommer inn for sent.
-Gi applaus for Breland. -Over midtpunktet.
Sammen med Luftforsvarets Thunderbirds til dagens overflyging.
Jeg bommet på starttidspunktet fordi jeg prøvde å addere.
Ingen liker det. Arrangørene misliker det og lagene misliker det.
Man blir flau. "Racet blir ferdig før de kommer frem."
Thunderbirds har øvd på å utføre manøvrer på brøkdelen av et sekund.
Og i dag bommet vi på nasjonalsangen med ti sekunder.
Vi har en del å jobbe med.
Sjefen er sur. Lagmedlemmene er sure.
Ja…
Den store tabben ved overflygingen oppleves som en byrde.
Man mislykkes som lag, og det er surt når sertifiseringen står for døra.
Og jeg føler at jeg selv ligger på etterskudd.
ÅTTE DAGER TIL SERTIFISERING
Klar for å bryte formasjon. Klar nå.
Røyk på.
Og samling.
Roll. Gass.
Treeren er med.
Roll. Trekk opp.
Sjefen er der oppe.
Inn med sideror. Fremover om nødvendig.
Og vi er inne.
Vet du hvem som er med oss i dag? Den nye treeren.
Du lærer jobben mens du er med i diamanten. Hva tenker du om dette?
Man blir virkelig satt på plass når man driver med oppvisningsflyging.
Det handler om å repetere. Man må begå de samme tabbene
til det sitter.
Stup nå.
Vender inn.
Vi er som det svakeste leddet.
Alle sliter, men spørsmålet er hvordan man takler vanskene.
Det er vanskelig å se fremgang når man flyr to tokt seks dager i uka.
Man bare holder på og gjør sitt beste.
Litt tidlig. Da hjelper det ikke å være rask. Så…
Man venter på gjennombruddet.
Det tok tre-fire fly før jeg lærte å lande.
Dæven. Han ser på sjefen. Han klarer det.
Bra.
ØVING NR. 50
Brukbart.
Sertifiseringen blir en lagoppgave. Øker det presset?
Det er mye press.
Velkommen tilbake. Målene var…
Ja, jeg synes at det gikk litt bedre enn første gang.
Det blir aldri så enkelt at man kan være selvsikker.
Det blir enkelt å slå seg til ro med at vi har stått på.
Men det gjør vi ikke. For det er ikke det Thunderbirds gjør.
Det handler om dette.
Vi er alltid bekymret for ikke å nå i mål innen COMACC-sertifiseringen.
-Nå dør jeg, altså. -Det er en lek på gang.
Man prøver å gripe sidemannens hånd idet man skal gjøre honnør.
Ok, vi går gjennom det en gang til.
Du bommet!
Se på Zeke, da! Helt utrolig.
Dere er 2023-Thunderbirds.
TRE DAGER TIL SERTIFISERING
Du, Tamayo! Kom hit.
Kan du holde den andre enden av ISA?
Uka har vært vanskelig hittil. Vi fikk en svikt på høyre stabilisatorservo.
Tamayo, kan du gi meg en avbiter eller en skjevbiter?
Med vindavkjølingseffekten er det 10-12 minusgrader.
Det blir en lang natt. De kan være her til klokken to.
Det ble fort mørkt.
Og det ble fort kaldt.
Man er trøtt, man fryser…
Man er sulten.
Man vil bare legge seg.
Men hvis vi vil at flyet skal fly i morgen, så gjør det det.
280.
300.
330.
340.
350.
360.
Han ligger altså rundt 130 bak.
Ja.
Det er en følge av hvor langt man er forskjøvet sidelengs.
Nå som du har sett sjefen utføre manøveren noen ganger, vet du hvor han skal.
Derfor spør jeg alltid sjefen: "Hvilken linje følger du?"
Når jeg vet det, kan jeg se hvor han er på vei når vi samles.
Det er bare noen dager til sertifisering.
Jeg føler fremdeles at jeg ikke mestrer High Bomb Burst.
Og man ønsker ikke å være den som får laget til å mislykkes.
Jeg tror ikke at jeg har nok høyde.
Ikke tenk for mye på det.
-Jeg tenker ikke på det. -Du gjør for mye.
Så lenge du ikke treffer bakken.
Eller kanskje likevel. Da løses problemet kjapt.
ÉN DAG TIL SERTIFISERING
Det er gamle tall.
Vintertreningen er slutt nå.
I morgen får vi sertifiseringen fra sjefen for Air Combat Command,
som avgjør om vi er gode nok til å representere Luftforsvaret.
I morgen kommer vi til å se resultatet av all treningen.
Ok. Utfør.
Sånn. Da legger jeg den der.
Vil du se gakk-gakken?
Hvis jeg skal være ærlig,
så har denne tiden både ført oss nærmere hverandre og skapt avstand.
Det er utmattende.
Men derfor er tjenestegjøring i militæret noe som hele familien er med på.
Motoren starter om fire minutter. Spis det du har der…
Nei, jeg laget den som har… Burritoen din er den som ikke har…
Uansett starter det om fire minutter…
Ting rakner ofte. Men man går skritt for skritt videre til neste punkt.
Revan, slutt!
-Nei, DeeDee, kan du… -Gutter, kom og spis.
Dere må gjerne snakke, men…
Gi pappa en klem. Pappa må dra.
Enhver ville nok ha spurt seg selv om man gjør uopprettelig skade.
-Det går bra. -Soldatene dine kjemper…
Pappa kjemper seg gjennom det.
Pappa er glad i deg.
Og jeg håper jeg har rett når jeg sier: "Nei da, dette går bra."
SERTIFISERINGSDAGEN
NELLIS FLYSTASJON LAS VEGAS, NEVADA
Ti.
-Fem, fire, tre komma seks… -Send oss opp.
…to, en.
-Klar, sjef. -Velkommen, alle sammen.
Vi starter 09.40 og går 09.50. Vi er på Delta 62 i dag for COMACC-sertifisering.
Vi tar av 18.10.
Målet er å utføre et fremragende show for sjefene for å vise hva laget duger til.
Vi har én sjanse til å gå fra å være svært dyktige til å være perfekte,
og spille vår beste kamp noensinne.
THUNDERBIRDS' HJEM
Jeg har lagt ned så mye arbeid i dette, og man får bare én sjanse.
Presset er på et helt annet nivå.
Det viktigste for oss alle er at vi vil gjøre laget best mulig.
Man vil at hver enkelt på laget skal gjøre sitt beste.
Start én, klar nå. Lukk cockpittaket.
Dette er den store dagen. Det er sertifiseringsdag for Thunderbirds.
Det er nå det gjelder. Man finner ut om man er flink nok eller ikke.
I dag kommer alle til å se på vår venn Primo.
De siste to-tre månedene av treningssesongen,
der vi har ofret blod, svette og tårer som et lag,
kulminerer i dag.
Vær klar. Røyk nå.
Thunderbirds, løsne alle bremser. Etterbrennere nå!
Litt mindre gass.
Diamanten nærmer seg fra høyre for 2023s Diamond Pass in Review.
En klassisk Thunderbirds-manøver. Jeg er mest bekymret for sikkerheten.
Vær klar med røyk nå.
Utfør manøveren.
Fra høyre: major Katz. Og fra venstre: major Tise.
På vei mot midtpunktet med en samlet fart på over 1600 km/t.
De balanserer på en knivsegg. Blir det 30 meter feil?
Det får de 100 000 tilskuerne se.
Klar.
Alt klart, diamant…
Se til venstre idet diamanten nærmer seg for en High Bomb Burst.
Dette er eneren. Kom igjen!
Forsiktig fremover.
Litt mer gass.
De må dukke opp på samme sted til samme tid.
Gjør klar til å bryte formasjon. Klar nå.
3,2 km.
Dette ser lovende ut.
1,6 km.
Sånn, ja. Flotte greier.
Ok, Primo. Nå ser alle på deg.
Vis hva du kan.
Eneren er øverst.
Kjemp, kjemp, kjemp.
Få en sterk avslutning. Kom deg inn.
Kom igjen, Primo. Kom deg på linjen.
-Linjen er på 300. 310. -Linjen hans er feil.
-330, 340… -Gå nærmere.
350, 360, 370.
380.
Kom deg på plass. Nå!
Midtpunktet.
-Hold balansen. -Dette klarer du.
Ja! Dødsrått!
Det blir tre skritt frem, ett skritt tilbake.
Primo mestret samlingen etter en High Bomb Burst.
Jeg var stolt av ham.
Primo er herlig.
Hvis jeg skal sammenfatte hvordan det gikk, så vil nok folk si
at det er det beste vi har prestert. Et skikkelig imponerende show.
Jeg har nok sett flere Thunderbirds-opptak enn noen andre.
Gjennom 40 år har jeg sett laget på sitt beste og sitt verste.
Dere er den beste utgaven av dere selv nå. Det har aldri vært bedre.
Beklager.
Det er i orden.
USA trenger mer av dere.
Vi er på vårt beste.
Gå ut og fremstå slik dere er, så kommer flere til å like dere.
Ok. Med det er dere sertifisert for 2023. Dere kommer ti å klare dere kjempebra.
2023-lagets sertifisering var den beste jeg så i min tid som sjef for ACC.
Forarbeidet opp gjennom flere år ga uttelling.
Jeg er stolt av at vi koblet fortiden til nåtiden, og også til fremtiden.
Jeg er bare én av de som bidrar til å føre laget dit jeg ønsker,
nemlig perfeksjon, et elitelag, En gullalder for Thunderbirds venter.
Den ligger foran oss, og vi må nå dit.
Han svarte da vi ringte ham igjen.
-Hei, Primo. -Helt utrolig.
Laget ble sertifisert. Altså klarte du det, eller de gjorde det uten deg.
Fantastisk. Og jeg avbrøt ikke, Rick. Jeg bestod sertifiseringen.
Jeg tvilte aldri på deg. Det var det Rob og Rick som gjorde.
Men jeg var Primo-fan.
SHOW 1 POINT MUGU, CALIFORNIA
Fra Nellis flystasjon i fantastiske Las Vegas i Nevada,
USAs blåkledde ambassadører:
Thunderbirds!
Er dere klare for Thunderbirds?
SHOW 7 COCOA BEACH, FLORIDA
SHOW 19 TRAVERSE CITY, MICHIGAN
Vi ser mange slike lag, men akkurat dette laget…
Kjemien og kameratskapet innad i dette laget er noe helt for seg selv.
-Og det ser man på prestasjonene. -Nemlig. Det gir uttelling.
SHOW 28 TRAVERSE CITY, MICHIGAN
SHOW 34 SIOUX FALLS, SOUTH DAKOTA
I hele USA, fra Pacific Show i Huntington Beach til østkysten,
og alle stedene imellom.
Det jeg liker med Thunderbirds-showet, er artisteriet.
Det at de inspirerer barna og ungdommene, som de bruker tid på ved gjerdet.
Det var fantastisk.
Det beste showet vi har fløyet.
De elsker det de gjør.
Men å reise rundt i mer enn 250 dager i året…
Etter det andre året er de klare for å leve et mer normalt liv.
SHOW 56 HOUSTON, TEXAS
Denne flyoppvisningen ser kanskje ut som seks piloter som flyr loop.
Men faktum er at 130 mennesker må reise landet rundt til to byer hver uke.
Teamet mitt fortjener en stor applaus for innsatsen.
SHOW 62 LAS VEGAS, NEVADA
Velkommen, alle sammen. Dette blir 2023-lagets siste show. Helt vanvittig.
Jeg har lagt opp et bilde som jeg visste at jeg skulle bruke en dag.
Jeg tok dette bildet på en mandag i treningssesongen,
den første flygningen der vi alle var i samme rom.
Det er fantastisk å se tilbake på den dagen, og så spole et år fremover
til hvor utrolig flinke vi er akkurat nå.
Jeg vil at dere skal ta inn over dere det som skal skje.
Dere er de beste i hele verden
i det dere gjør.
Det er helt utrolig.
Ha det i bakhodet, og ha det gøy denne gangen.
Da får vi gjøre det. Er dere klare?
-Sånn, ja. -Klar, sjef.
Du ødela hele øyeblikket. Ok…
Det er nå det skjer. Idet jeg tar farvel med USAs lag for siste gang,
så er dette for meg en tid for ettertanke og takknemlighet.
I USA kan vi skape noe av reell verdi
ut ifra inspirasjon og ideer.
Vår verdi, Thunderbirds' verdi, ligger i inspirasjonen til alle amerikanere.
Hvis man er redd for å fremheve seg selv og ta sjanser i livet,
så ender man med å gjøre ingenting. Og han elsket det han gjorde.
Han fikk innvirkning på mange menneskers liv.
Jeg spiller ennå golf, og jeg har byttet ut køllene mine med hans.
Hver dag får jeg spille med ham. Det er en av måtene jeg har taklet det på.
Som enkeltpersoner utretter vi ikke så mye.
Men når man samler alle de 130 menneskene som utgjør Thunderbirds…
Vi yter alt, og vi gjør det kun for en idé,
men en svært viktig idé.
Å lykkes som skvadronsjef handler om noe annet
enn hvor tett formasjon man fløy i, eller hvor lavt.
Å lykkes som Thunderbird nummer én betyr
at neste utgave av laget blir bedre enn vårt.
Velkommen. Vi baserer oss på blind tillit.
Gjennom treningssesongen skal vi gjøre oss fortjent til det som et lag.
Vi er som det svakeste leddet.
Det er et mirakel når et lag presser seg forbi status quo.
Én pilot velger å ikke satse smått. Da er det gjort.
Veien min hit er nok ikke som forventet.
Jeg vokste opp i en husvogn i Florida. Hvis de kan kjenne seg igjen i meg…
Man kan overvinne alt i livet, og det er jeg et bevis på.
Ja da!
Jeg tror at hvis man kan forme laget riktig,
så skaper man en kultur som inspirerer alle her i landet og utenfor
til å gjøre det usedvanlige av riktig grunn.
Han bygde opp et lag i år som fløy den beste oppvisningen noensinne.
Jeg ville ha fulgt ham i strid.
Før jeg overlater laget til Sheik og neste generasjon Thunderbirds,
vil jeg understreke dette nok en gang:
Thunderbirds er ingenting hvis de ikke er usedvanlige.
Ok, folkens. Dette er planen:
Declan, du skal stå rett bak flyet ditt. Dette er posisjonen til Thunderbird tre.
Dere står i tett formasjon. En trygg startposisjon.
Revan, dette er deg. Du står bak flyet. Du er Thunderbird to.
-Stå her. -Jeg havner bakerst.
Du er fireren.
Da jeg trakk NASA-søknaden, innebar det slutten på en barndomsdrøm,
en som hadde drevet meg til alt som jeg hadde oppnådd frem til da.
I det øyeblikket var alt borte.
Prøver du å få bekreftet at det var verdt det?
Kanskje.
Ja, det hadde vært fint å vite om jeg valgte riktig. Men det skjer nok aldri.
Men denne jobben har vært den mest givende jeg har hatt. Og…
Jeg kan ikke forestille meg livet mitt uten denne jobben.
Og jeg er glad for at jeg valgte slik, selv om det er ubehagelig å tenke på det.
Jeg kommer nok alltid til å se på venner som ble astronauter,
og som skal til månen og Mars, og lure på om jeg kunne ha vært der.
Vær klar for røyk. Røyk nå.
Thunderbirds, løsne bremsene. Etterbrennere nå.
Å nei!
Vi oppdrar barna våre med mange ulike mål.
Å tjene andre fremfor seg selv. Viktig, men vanskelig.
Jeg tror at det blir perfekt nå.
Og jeg tror at Revan og Declan,
selv om de kanskje ikke skjønner alt akkurat nå,
så vil de få en bedre forståelse av hva denne tiden handlet om
når de blir eldre, og lar det gjøre dem til bedre mennesker.
For å fikse dette må mamma lede.
Etterbrennerne er klare nå.
Å nei, jeg er død.
Dagens beste formasjon.
Av alt som vi har bygd opp sammen,
er jeg mest stolt av at laget gir av seg selv.
Jeg har et team på 130 mennesker som yter mer enn de tar.
Skulle gjerne ha kopiert det gjennom alt vi gjør.
-Jeg glemte første del. -Røyk.
Klar for røyk nå.
Løsne bremsene nå. Etterbrennere nå. Ja!
Når klarer vi det. Dette var den beste.
Å nei!
2023-LAGET FLØY I TETTEST FORMASJON TIDLIGERE ENN NOE ANNET LAG.
TEKNIKERNE BIDRO TIL DEN "PERFEKTE KAMPEN".
INGEN FLYGNINGER BLE AVLYST PÅ GRUNN AV VEDLIKEHOLD.
EN 600 SIDERS HÅNDBOK MED METODER, INSTRUKSER OG BEGRENSNINGER
BEFESTET BRICKS REFORM.
DET HAR IKKE VÆRT NOEN ULYKKER ELLER UHELL SIDEN CAJUN.
ANTALLET SØKERE TIL LAGET ER TREDOBLET SIDEN 2020.
Jeg kan ikke si noe annet enn takk.
Du fortjener å avslutte dette kapittelet i livet ditt.
Og du får den avslutningen om to år, for du blir Thunderbird tre.
Ja!
Ja da!
Se på laget.
Tekst: Tore Fossheim