У цій команді трапляється дуже багато катастроф.
«БУРЕВІСНИКИ»
Буває, що пілоти виконують завдання без серйозних аварій.
Але це рідкість.
Я розпочинаю свій останній сезон.
Тож добре розумію,
що шанси — не на моєму боці.
Я відповідаю не лише за власне життя,
а й за життя всієї команди.
Це викликає такі сильні емоції, що часом буває важко заснути вночі.
Як справи?
-Добре. -Пробач, я схибив.
Чудово.
Гарного вам дня.
Дуже дякую.
Розважтеся там.
Обов'язково.
БАЗА «БУРЕВІСНИКІВ»
Ви — найдосвідченіші, видатні й ретельно обрані пілоти повітряних сил.
«Буревісники» утілюють найкращі риси людства. Але не тільки.
«Буревісники» символізують досконалість, яка перевершує всіх нас.
Якщо все вдасться, ми надихнемо людей.
Ми запалимо в нашій країні єдине почуття мети.
Але для цього замало робити свою справу добре.
Ми маємо бути видатними.
Це наша місія.
ЛІТАЙТЕ ЯК ЧЕМПІОНИ
Вас вітає «Шоуцентр» — подкаст про авіашоу.
Розпочинаємо сезон 2023 року.
Я — коментатор шоу, Метт Джоллі.
А зі мною — мої колеги Рік Петерсон і Роб Рейдер.
Це один із перших випусків 2023 року.
Команда готова.
Поговоримо про «Буревісників».
-Це виняткові пілоти. -Запустити двигуни!
ЛЕТИ ВГОРУ. НЕ В ПРІРВУ.
Найкращі з найкращих!
Усе готово.
«Буревісники» — показовий підрозділ ВПС США.
Вони демонструють винятковий рівень
американських ВПС
на авіашоу в усьому світі.
Їхня мета — надихнути наступні покоління.
Це найкращі пілоти Америки.
Вони виконують найскладніші бойові маневри
у бойовому строю.
«Буревісники» — зірки авіаційного світу. Справжня окраса програми.
Як близько номер два підлетить до номера три?
Від моєї кабіни до його крила — майже пів метра.
Повний уперед.
Цьогоріч відбудеться 62 шоу.
У різні сторони.
Це має бути майже нездійсненно.
І кружляємо.
Коли вдягаєш цю форму, береш на себе обов'язок.
Бо ти вже не абихто. Ти — «Буревісник».
Це видатні спортсмени.
Видатні люди.
Еліта Америки.
БУРЕВІСНИКИ: ЕЛІТА ПОВІТРЯНИХ СИЛ США
СІЧЕНЬ 2023 РОКУ
Вас вітає «Шоуцентр».
Січень 2023 року. Це новий сезон,
а в «Буревісників — нові пілоти. Вони замінили трьох пілотів.
Тепер уся команда має злагоджувати свої дії заново.
Почалися інтенсивні тренування.
Щодня — по два-три вильоти.
Їхній командир Астро Елліот —
один із найкращих в історії «Буревісників».
Минулого сезону він був ефективним. Подивимося, що буде в цьому.
У нього є три місяці.
Агов!
Як справи, здорованю?
Це вже всі?
Усіх вітаю в Космопорті.
Якщо заглянете на наш майданчик,
то побачите, що тут усе так, як має бути.
Тут немає техніки, яка не належить «Буревісникам».
Завдяки цьому ми зможемо натренувати цей загін якнайкраще.
Команда 2023 року:
шість пілотів,
троє ветеранів.
Номер п'ять: Грім, провідний солопілот.
Його номер на літаку перевернутий догори дриґом.
Чому? Бо він майже весь час літає догори дриґом.
Номер чотири: Гроза.
Це інструкторка, яка замикає ромб
і наглядає за новачками з боків.
Формуємо ромб.
Готово.
«Буревісник» номер один — наш командир.
Це Астро.
Він керує всім, що відбувається в повітрі
і на землі з усіма 135 членами команди.
Його слово — закон.
Найбільшим дивом команди «Буревісників» є те,
що ми щороку змінюємо її склад.
НОВАЧКИ
Щороку ми замінюємо 50 % пілотів.
Ми будуємо команду практично з нуля.
Цьогоріч до нас приєднаються три пілоти, які служитимуть тут два роки.
Це троє найкращих бойових пілотів ВПС США.
Але показові польоти — це зовсім інша річ.
Номер шість — Маямі.
Це наш новий солопілот.
Я новенький, тож мені пояснюють правила.
Не можна падати.
Зік стане «Буревісником» номер два.
Він буде лівим веденим.
Я почуваюся добре, але трохи хвилююся.
Не знаю, як проходять тренування. Я просто вірю, що в результаті
усе зійдеться і стане на свої місця.
Ще в нас є Прімо.
Прімо досконало знається на F-16.
Має бойовий досвід.
Цьогоріч він буде «Буревісником» номер три.
Ми маємо бути найкращими з першого дня шоу.
Здається, що це буде вже завтра.
Це все, що я хотів сказати.
На вас чекають два нелегкі місяці. Ми літатимемо у вихідні, по двічі на день.
Сьогодні 9 січня.
Атестація відбудеться рівно за два місяці.
Це ближче, ніж здається. І дуже важливо.
Тому ми всі тут.
Ми виконуватимемо все зі сліпою довірою.
«Буревісники»!
Сліпа довіра!
ЗА 60 ДНІВ ДО АТЕСТАЦІЇ
Процес атестації пов'язаний з великою напругою.
Усе залежить від здатності команди виступити
якнайкраще перед американською публікою.
Рішення щодо атестації
залежить від генерала-командувача бойовою авіацією.
Може бути «так» або «ні».
Команди можуть називатися елітними лише після виступів на авіашоу.
Ми підтримуємо дуже високі стандарти.
Якщо атестаційний показ пройде невдало, нам не дозволять представляти
повітряні сили й нашу державу.
Тут не схитруєш.
Дату атестації вже призначено. Це може лякати.
-Готові? -Шоу два.
-Три. -Чотири.
-П'ять. -Шість.
Ромб увійде в безпольотну зону справа,
виконає петлю на злітній смузі й вийде з лівого боку.
Пілоти ВПС звикли до бойових місій.
На великій висоті все зосереджено на ворогу й на цілі.
Ми не навчаємось вищого пілотажу.
Щоб виступати на авіашоу, треба позбутися інстинкту виживання.
Це 45 хвилин повного хаосу.
У ромбі летять перший, другий, третій і четвертий літаки.
Ромб демонструє вміння команди тримати стрій.
«Проліт ромбом» — це найщільніший бойовий стрій у польоті.
Відстань — пів метра, висока швидкість. Тут потрібні сталеві нерви.
Якщо хоч трохи затремтить рука, це призведе до трощі всіх літаків.
СОЛОПІЛОТИ
Наші солопілоти номер п'ять і шість — це окремий номер.
Два літаки летять дуже швидко.
Вони летять назустріч зі швидкістю 1 600 кілометрів на годину.
ПРОТИБІЖНИЙ ПОЛІТ
Запізнення на мікросекунди може вартувати життя.
Шість літаків летять за пів метра майже зі швидкістю звуку.
Це щось неймовірне.
«ВИБУХ БОМБИ»
А коли глядачі вже в повному захваті,
настає кульмінація шоу:
«вибух бомби».
Усі глядачі затихають
і починають знімати на телефони.
Це один з наших найнебезпечніших маневрів.
Літаки злітають до небес зі швидкістю ракети.
-А тоді розділяються. -Готові.
Ми летимо в протилежних напрямках.
Пірнаємо через вертикаль.
Три кілометри.
Чотири.
Сім кілометрів.
-Угору! -Підіймаймося.
Вони летять назустріч за мілісекунди до зіткнення.
Покажіть свій талант.
І, нарешті, знову з'єднуються.
Для цього декому з пілотів потрібно виконати переворот на високій швидкості.
Унаслідок цього на них лягає надмірне навантаження.
Усі троє ведених мають вирахувати лінію з'єднання
і швидкість наближення до землі.
Чисто візуально.
Приблизно 310, 320, 330, 340.
Якщо все виконано правильно, усі літаки зустрічаються в центрі авіашоу.
До центру авіашоу.
Це неймовірно круто.
ЛАС-ВЕГАС, ШТАТ НЕВАДА
Ця служба або знищить твою родину, або зміцнить. Інших варіантів немає.
Триста днів на завданні.
Жодних спільних вихідних за два роки.
Хлопці, взувайтеся. Сніданок уже чекає.
Я вдягну чорні черевики.
От і добре. Гарне рішення.
Ти залишишся на ніч?
Так.
У нас ще є один день.
Серце крається, коли хлопці запитують, чи буду я завтра вдома.
А я маю казати, що їду на 25 днів.
Кортить іти до школи?
ДЕКЛАН ЕЛЛІОТ, СИН ДЖАСТІНА
Чудово.
Я була проти цього.
Якось він прийшов додому й спитав,
чи я не проти, щоб він увійшов до команди.
Тоді я пошукала дані про кількість катастроф і жертв «Буревісників».
За моїми підрахунками вийшло приблизно десять відсотків.
Гинуть десять відсотків їхніх пілотів.
Я не хочу цього для Джастіна. Тож сказала «ні».
Чотири по чотири?
Чотири по чотири дорівнює 16.
Ого.
-Я це знаю. -Звідки знаєш?
Бо ніхто з…
Але на авіашоу я побачила справжнє мистецтво,
а не просто бойовий виліт.
Це нагадує музику.
Ти чуєш цей звук. У ньому немає слів, немає конкретного значення.
Але під час перегляду авіашоу
кожен реагує на мелодію у свій певний спосіб.
Це було неймовірно. Тож я погодилася.
Уперед.
Іди назустріч пригодам.
Ось так. Добре!
Та невже?
-Моя черга. Так буде сильніше. -Гаразд.
Коли вступаєш до повітряних сил,
дуже легко поставити служіння вище за себе.
Добре, зараз.
Але діти змінюють цю ієрархію.
-Жовті точно були далі. -Знаю. Ні…
Тепер я наражаю на небезпеку не лише себе.
Той, хто створив сім'ю, починає розуміти весь ризик.
-Обійми тата. Уже час їхати. -Як це так?
Татко має літати.
Ходи сюди.
Гаразд…
Дітям дуже важко. Думаю, Джастіну теж.
Він пропускає найприємніші миті батьківства.
Не души мене. Я мушу літати.
Веселіться. Скоро побачимося.
Люба.
Гаразд.
Кохаю тебе.
І я тебе. Не розбийся.
Добре.
«Не розбийся».
Вона завжди так каже. Це її головне правило.
Вона розуміє, що мені загрожує.
Але ми з Вікторією вважаємо,
що наші діти повинні бачити, як ми ставимо собі цілі
і виконуємо їх заради вищої ідеї.
ЗА 56 ДНІВ ДО АТЕСТАЦІЇ
Я їх не бачу.
Он там. Бачиш?
Так.
Гаразд.
ТРЕНУВАННЯ № 1
У петлі на них діє сила чотирьох G, що вчетверо більше сили тяжіння.
Тож вони стають учетверо важчими.
Зростає пульс, артеріальний тиск і частота дихання.
Так.
І так — під час кожного маневру впродовж 45 хвилин.
G — це прискорення сили тяжіння.
Одне G — це земне тяжіння. Те, що ми відчуваємо зараз.
У ньому ми відчуваємо свою звичайну вагу.
Часто на авіашоу ми бачимо сім-вісім G.
У той момент упродовж десятка секунд
вага пілота може сягати майже тонни.
Це вага слоненяти.
Звичайна витривалість людини — чотири G.
Після цього серце вже не може качати кров до голови.
Отже, коли це значення зростає до восьми,
артеріальний тиск поступово спадає.
Коли доходить до восьми-дев'яти G, кров стікає з черепа
і спускається до ніг.
За таких умов неможливо бути притомним, адже мозок вимагає багато кисню і крові.
Відбувається порушення зору.
Спочатку все здається сірим.
Коли G зростає до дев'яти,
починає зникати периферійний зір.
Згодом звужується поле зору.
Навкруги — чорнота, наче дивишся крізь дірку від соломинки.
Якщо нічого не робити…
усе стане чорним.
Коли непритомнієш, тіло стає млявим. Руки відпускають панель управління.
А коли летиш так швидко й близько до землі…
можна оговтатися надто пізно.
Що б ми не побачили на відеозаписах,
знайте, що нам це вдалося.
А зараз ми це покращимо.
Проведемо розбір польоту.
Попереду — багато серйозної роботи.
Тут є що взяти до уваги. Тому ми зібралися.
Розглянемо все, що пішло не так.
Вам може здаватися, що на вас тиснуть.
Атестація відбудеться 10 березня. І ця дата незмінна.
На нас можуть тиснути, аби ми виходили за межі,
за які не хочемо виходити.
Разом із Грозою, інструкторкою з формування ромба,
ми маємо координувати підвищення вимог з новими пілотами.
Під час зсуву вітру й турбулентності, коли почне затягувати,
треба зберігати спокій і дуже обережно крутити штурвал.
Інакше можна впасти на інший літак.
У дитинстві я мріяла літати на винищувачі.
У другому класі я прийшла додому й сказала, що служитиму у ВПС.
Тоді я ще не знала, що це означає.
Я до кінця не розуміла, поки не потрапила до першої ескадрильї.
Час від часу я озираюся під час польоту й не вірю своїм очам.
Шість літаків рухаються дуже щільно.
Як круто, що це моя робота.
Ви бачите три наконечники ракет над ліхтарем кабіни.
Третій статичний розрядник скерований до хвоста.
Він глибший, ніж здається. І трохи нечіткий.
Тут значно більше руху.
Я також проводжу інструктажі. Я відповідаю за цьогорічну підготовку.
Я намагаюся бути прикладом.
Якщо з мого боку є недоліки, це з моєї вини. Тож я маю працювати.
Підготовка з пілотажу — мій перший досвід в авіації.
Мені бракувало навичок, але я компенсувала все рішучістю.
Невпинно повторювала те саме
по шість-сім днів на тиждень.
Адже за всі помилки відповідатиму я.
Якщо схибите, вашою контактною точкою
буде ваша ракетна рейка й стабілізатор шефа.
Зрозуміло.
Гроза — неймовірна людина. У неї аж хочеться вчитися.
Дуже приємно, що хтось хвилюється про наш розвиток.
Вона прагне, щоб цей сезон став кращим, ніж попередній.
Але здається, що це неможливо.
Упродовж своєї служби у ВПС я літав на F-16.
Чотири роки я служив у Японії. Виступав на авіашоу
в тихоокеанському регіоні як солопілот.
Заступник мого командира був «Буревісником» номер один.
Він спитав, чи хочу я стати одним із них.
Я не мав такого бажання.
Адже ми сприймали їх за півнів.
Це примадонни в обтислих комбінезонах.
Але згодом я зрозумів їхнє справжнє завдання.
Це найскладніший виклик у моєму житті.
Тоді я вперше захотів
приєднатися до цієї команди. Це взірець професійності
і досконалості.
Але зараз мені здається,
що я роблю один крок уперед,
і два — назад.
Сподіваюся, що я просуваюся. Але, якщо скласти мої кроки докупи,
я радше рухаюся назад.
ЗА 47 ДНІВ ДО АТЕСТАЦІЇ
«Сліпа довіра» — головне гасло команди.
Це здатність вірити в те, що члени команди
виконають своє завдання якнайточніше.
Нам залишається дбати лише про власну точність.
Шефе, три-два-нуль на вісім.
Є дозвіл на старт. Починаємо шоу!
Правий ведений сидить під кутом 90 градусів,
бо його орієнтир — це літак номер один із того боку.
У такому положенні він перебуває цілих 40 хвилин.
Ведені не знають, де земля, а де небо.
Вони лише знають, де шеф.
І довіряють йому беззастережно.
Якщо номер три змістився з позиції, а номер чотири летить наосліп,
він у нього вріжеться.
Готові.
Четвірка має сліпо вірити, що трійка буде на позиції.
Без сліпої довіри
шоу не вдасться.
Ми будуємо сліпу довіру постійними повторами.
Це займає весь тренувальний сезон.
«Проліт ромбом» демонструє фактичне злагодження команди.
Асиметрія і нещільне розташування свідчать про брак довіри між пілотами.
Глядачам здається,
що це найпростіша з фігур.
Літаки формують ромб і пролітають над трибунами.
Але щоб усе спрацювало,
треба скерувати літак, наче він падає на землю.
Я триматиму цей курс, не змигнувши оком,
із прицілом на землю.
Я не розіб'юся, адже літак номер два перебуває на позиції
і під моїм крилом створює такий тиск, що здіймає мій літак над глядачами
і стабілізує на висоті 30 метрів.
Цього не зробиш без повної довіри в команді.
Коли ми виконуємо фігури,
Зік має зайняти позицію. Інакше ми розіб'ємося.
З нами таке траплялося.
ПІЛОТИ «БУРЕВІСНИКІВ» ЗАГИНУЛИ В АВІАТРОЩІ
Наша команда із сумом згадує 1982 рік,
коли трапилася «ромбова троща».
Мої батьки живуть у Гемптоні. Я радий, що приїхав сюди.
А вони раді побачити шоу.
Чотири винищувачі команди врізалися в пустелю
на швидкості майже 650 кілометрів на годину.
Свідок зробив фото за кілька секунд після аварії.
«Буревісники» відпрацювали цей ефектний маневр.
Літаки не зіштовхнулися, а просто врізалися в землю.
Загинули четверо пілотів, включно з командиром команди.
Літак командира врізався в землю.
Решта членів команди врізалися разом із ним.
Того дня, 18 січня 1982 року, ми втратили командира, другого,
третього й четвертого пілотів.
Коли ми виконуємо маневри, пілоти повністю мені довіряють.
Це і є сліпа довіра — єдиний спосіб добитися успіху.
Але цю довіру треба заслужити, бо за мої помилки
платитимуть усі.
Тож не поспішаймо.
Зараз я формую ромб дещо інакше,
бо я ще не можу покластися на твою підйомну силу.
Коли я зближуся з тобою, я цілитиму на зіткнення із землею.
Знаю, це звучить страшно, але це не так.
Твій літак усе підправить.
Коли ти підлетиш ближче, ми почнемо набирати висоту.
Усе просто.
Я народився в Іллінойсі.
Коли я був малим, ми переїхали у Ґейнсвілл, штат Флорида.
Мої батьки розлучилися, коли я був ще дитиною.
Мій батько був залежним від наркотиків. Він цінував їх більше,
ніж свою родину.
Коли я навчався на першому курсі ліцею,
на Різдво нам довелося везти тата в реабілітаційний центр.
Це було жахливо.
Тоді я зрозумів, що не хочу йти його стежкою.
Я не хочу для себе такої долі.
Тож я обрав інший шлях і пішов до авіації завдяки дідусеві.
Це він надихнув мене.
За місяць до мого вступу до ВПС він потрапив до лікарні.
Він не знав, чи виживе.
Але хотів приїхати до університету й першим віддати мені честь.
Попри важку хворобу, він приїхав до Коламбуса, у Міссісіпі,
і приколов мені крила на груди.
Він сказав, що в мене все вийде
і він завжди супроводжуватиме мене на правому крилі.
Хвилинку.
Потім він помер. Я не зміг приїхати на похорон.
Я вирішив сфотографуватися на правому крилі перед зльотом.
Я заліз на крило, сфотографувався і привітав свого нового веденого.
Коли підіймаюся трапом, я щоразу дивлюся на праве крило
і кажу дідусю, щоб тримався міцно. Адже політ буде ще той.
ЗА 34 ДНІ ДО АТЕСТАЦІЇ
Поправте дистанцію.
Вітер не сильний, вас не заносить.
Під час наземного оцінювання
я пояснюю команді, як вони постають перед глядачами.
Пристойно.
Трохи нестабільно. Дев'ять праворуч. Гарний стрій.
Дещо повільно на початку.
Я стежу за симетрією, щоб солопілоти не змістилися від центру.
Шістка — високо. Усі мають пролітати бездоганно.
Готові. Розділяймося.
Досить добре.
Ми спостерігаємо за підготуванням до атестації.
Це серйозна справа. Успіх не гарантовано.
Так, це висить над ними.
І Астро це відчуває.
І інші пілоти теж.
Ніхто з них не хоче схибити.
Особливо новачки.
Прімо вивчав кримінальне право.
Я намагався зрозуміти, як ці хлопці стали винищувачами.
Він вивчав право, а став пілотом.
«Вибух бомби» — один з найскладніших маневрів на авіашоу.
Саме ним ми завершимо виступ.
Починаймо.
Підіймаймо ніс. Підйом на 30. На чотири.
Розділяймося.
Тримаймося лінії!
Пірнаймо.
Висота.
Ми летимо так низько,
що треба вимикати системи захисту проти зіткнень.
Увага.
Сходимося. Обережно.
Півтора кілометра.
Поправте дистанцію. Дим — ні до чого.
З'єднуємося.
Під час цього маневру Прімо відчуває перевантаження.
А використання штурвала призводить до бічного перевантаження.
Тож на нього діють дві сили одночасно.
Тримай курс.
Надто агресивне повернення.
Триста десять, триста двадцять…
Виходь на лінію. Готуйся, Прімо.
Він перелетів лінію.
Так.
-Спробуймо ще раз. -Мабуть.
Може, наступного разу вийде краще.
ТРЕНУВАННЯ № 8, РОЗБІР ПОЛЬОТУ
Це з'єднання виконано із затримкою.
Дідько.
Так, вийшло не дуже гарно.
Прімо має проблеми зі з'єднанням наприкінці виконання.
Це остання фаза, де він виконує розворот під кутом 135 градусів
догори дриґом, аби знайти мене й стати під моє крило.
Усе — за пару секунд.
Прокрути до початку, будь ласка.
Схоже, у тебе сильне перевантаження.
Не прискорюйся надто швидко, а роби це поступово.
Це має бути так.
Новачки в показовій команді
відчувають шалений тиск, аби правильно виконати маневр.
Тренувальний сезон дуже короткий.
Під час другого з'єднання я летів дуже низько.
Не знаю, чи я опинився надто далеко
під час роз'єднання.
Але я не хочу сягати семи G.
«Вибух бомби» — це дуже…
складний виклик для всіх пілотів.
Це не просто наш головний маневр.
Він призвів до нашої останньої катастрофи.
У 2018 році під час його виконання ми втратили майора Каджуна Дель Баньо.
І саме під час з'єднання.
В авіатрощі біля Лас-Вегаса
загинув пілот «Буревісників».
Винищувач F-16 розбився неподалік авіабази «Нелліс».
Це був рутинний тренувальний політ.
Це третя авіатроща «Буревісників» менш ніж за два роки.
ВПС повідомляють, що загинув майор Стівен Дель Баньо.
У звіті зазначено, що майор Дель Баньо не намагався
змінити курс протягом того короткого часу,
коли літак понісся до землі.
ДЖО І СІНДІ ДЕЛЬ БАНЬО, БАТЬКИ КАДЖУНА
САНТА-КЛАРІТА, КАЛІФОРНІЯ
Усі хочуть, щоб першим словом дитини було «мама» чи «тато».
Стівен був ще маленьким. І ще не розмовляв.
Якось у небі пролетів літак, а він у нього тицяє пальчиком.
«Літак».
Серйозно? Ти сказав «літак».
Не сказав «мама», не сказав «тато».
«Літак» — це складніше слово, ніж «мама».
«Тато» — теж.
А він сказав «літак».
Так усе й почалося.
Тоді йому було два роки. Два-три роки.
Привіт, тату. Дзвоню тобі, щоб сказати, що це вже офіційно.
Мені дзвонила вся команда «Буревісників», щоб сказати,
що я буду новим номером чотири.
Люблю вас. Гарного вам дня.
Передзвоню пізніше. Бувай.
Це був цілком звичайний день.
Я поїхав на роботу.
Керівник інформаційного відділу зайшов і сказав,
що на авіабазі «Нелліс» розбився F-16.
Я спитав, чи це був «Буревісник».
А той заперечив.
Я заспокоївся, адже літак не належав «Буревісникам».
Тож зі Стівеном усе гаразд.
Немає підстав хвилюватися.
Тоді мені дзвонить Сінді.
До нас прийшли двоє в костюмах. Питає, що їй робити.
Джо терміново повернувся з роботи.
У них важке завдання.
Священник був чудовий. Він обійняв мене й дав мені виплакатись.
Протягом усієї розмови офіцер тримався, як тільки міг.
Не знаю, як їм це вдається.
Ніколи в житті я не думала, що Стівен загине в літаку.
Він був таким ретельним,
таким акуратним в усьому, що стосувалося польотів.
Здавалося, що він радше зашпортається,
упаде й розіб'є собі голову, а не загине в літаку.
ЗВІТ КОМІСІЇ З РОЗСЛІДУВАННЯ АВІАКАТАСТРОФИ ВПС США
Слідство встановило,
що Стівен не припустився жодної помилки.
Це сталося під час з'єднання.
Він знепритомнів через різницю в перевантаженнях.
Він летів надто низько й не зміг прийти до тями.
У звіті зазначено, що він ударився в землю під прямим кутом.
Від нього мало що залишилося.
Це найгірша трагедія.
Ти очікуєш, що колись попрощаєшся з батьками.
І ніколи не очікуєш, що прощатимешся з дитиною.
ЗА 27 ДНІВ ДО АТЕСТАЦІЇ
Настав час останньої фігури.
Це сигнал про закінчення шоу й приземлення.
Час подавати сигнали на посадку від одного до шести.
Вони інформують наземний персонал про те, що нам слід робити.
«Буревісники» приземлилися. Один код два.
Помилка системи FLCS.
Добре.
Вітаємо в зоні обслуговування. Тут починаються і закінчуються
усі показові польоти ВПС США.
Тут усе й робиться.
У нас тут є механіки, літаки, мастило, паливо.
А ще багато крові, поту й сліз.
Ми розуміємо, що наша робота не надто приваблива.
Але вона дуже інтенсивна.
Це нелегко. Але коли на борту літака зазначено твоє ім'я
і ти — командир команди, то це щось значить.
Команда — це не лише шість пілотів. Успіх ескадрильї залежить
від невтомної роботи 130 людей.
З літаком я проводжу більше часу, ніж з родиною та друзями.
Літак має літати найкраще й мати найгарніший вигляд.
Він має бути надійним. Це твоя крихітка.
Наша робота — дуже відповідальна. Кожна помилка — питання життя чи смерті.
Ми обслуговуємо літаки якнайкраще,
але іноді щось іде не так.
Сидіння-катапульта — це чудовий засіб безпеки.
За допомогою парашута можна залишити літак, що рухається
з дуже високою швидкістю.
Однак це дуже екстремальний спосіб.
Ти тягнеш за важіль, який запускає ракетний двигун під тобою,
і вилітаєш із прискоренням, що у 20–25 разів перевищує норму.
Маямі катапультувався кілька років тому й утратив понад два сантиметри зросту.
Глибоко вдихни.
Його м'язи надто короткі.
Згодом вони кальцинуються і спричиняють утворення вузлів у м'язах спини.
А ці перевантаження погіршують його стан.
Через постійні перевантаження стискаються хребці.
Найпростіший спосіб розслабитися —
це обережно потягнути за коротшу ногу.
Відчуваєш біль?
Ні. Єдина проблема — вона зовсім не гнеться.
Мені теж треба зайнятися йогою.
Катапультування сильно погіршує фізичний і психічний стан пілота.
Сісти за штурвал після одного катапультування — це диво.
Повторне катапультування
зазвичай означає кінець кар'єри пілота.
Після такого приземлення в мене сильно тремтіли руки.
Це була серйозна проблема, яку я мав подолати.
Серед тих, хто мені допоміг найбільше, був Грім, наш номер п'ять.
Він завжди підтримував мене.
Я питав, чи потрібно йому купити продукти.
Ми просто говорили, адже йому було тяжко.
Тоді я вперше зрозумів, які люди літають у цій команді.
Поворот на перших 180 градусах
з контролем висоти вийшов добре. Тож я почав із 340.
Наш номер п'ять — це другий інструктор у команді.
Він з нами вже другий рік. Торік він був шостим номером.
Готові!
Я інструктую більш візуально. Я показую, як синхронізуватися,
за допомогою ліній GPX.
Нас завжди переслідує відчуття, що ми можемо вмить загинути.
Але такий високий адреналін допомагає зосередитися.
Правило перше: не вріжся в ромб. Друге: не вріжся об землю.
Правило третє: не вріжся в мене.
Це С-130. Сьогодні ми бачили, як з них стрибали.
Він величезний.
Мені завжди подобалися такі колеса по центру.
Ну от.
Чи може бути щось краще?
Наді мною літають літаки.
А це хто такий?
Крутий стиль.
Так.
-Ого. -Ой.
-Ого. -Який ракурс.
Прекрасно.
У цьому домі було повно літаків.
Весь гараж був забитий моделями літаків.
Він намагався швиденько виконати домашні завдання,
поки йшов зі школи, щоб скоріше будувати моделі.
У дитинстві він завжди ходив із Кевіном до НАСА.
Він виріс у цьому. Тож у нього це в крові.
Я стану астронавтом.
Коли йому було чотири роки,
учитель сказав дітям намалювати щось про космос.
Це було щось незвичайне.
Чотирирічні діти малюють блакитне небо. А він уже знав, що космос чорний.
І той космічний шатл став його постійною темою.
Цей інтерес у нього не згас.
Коли ми тільки познайомилися, він сказав, що хоче стати астронавтом.
І я подумала: «Щасти тобі, друже.
Помрій трохи».
Астронавти НАСА — це здебільшого пілоти повітряних і морських сил.
Зокрема випробувачі.
Аби мати шанс полетіти в космос, я повинен був обрати цю кар'єру.
Я пішов до школи винищувачів, а потім — до школи випробувачів.
За рік я її закінчив. Мені відомо лише про трьох осіб,
які закінчили обидва елітні курси ВПС.
Я був упевнений, що знаю, чого хочу в житті.
-Літаки знову в строю. -Авжеж.
На початку було 18 000 кандидатів. На наступному етапі — 1 000
Далі — 120.
Перед першим днем народження мого сина мені подзвонили
і запросили на другий раунд співбесіди. Тоді залишилося 40–50 кандидатів.
Я став фіналістом. І це було нереально.
Було важко повірити, що я так далеко пройшов.
Може, я справді стану астронавтом?
І тут мені подзвонив мій товариш Цегла, командир «Буревісників».
Я серйозно замислився над тим, хто зможе мене замінити.
Дуже важливо розуміти, хто такий номер один у команді.
Це той, хто веде команду.
Той, хто задає тон.
Той, хто визначає загальний характер ескадрильї.
Тож вибрати треба відповідну особу.
Він спитав, чи не хочу я очолити цю команду.
Я категорично відмовив.
Я подав заяву до НАСА. Наближався час співбесіди.
Я знав своє майбутнє. І це не показові польоти.
ЗА 24 ДНІ ДО АТЕСТАЦІЇ
ЗЛИЙ, ВІЙСЬКОВИЙ ЛІКАР
Я маю розумітися на пілотажі,
розуміти пілотів і дбати про їхнє здоров'я.
Під час авіашоу я виконую іншу роль, яку я дуже люблю:
так зване «сяйво».
За допомогою сигналів нашого світлового пістолета
шеф і солопілоти можуть підрівняти стрій.
На швидкості 1 000 кілометрів на годину іноді в тебе є мілісекунди,
щоб озирнутися і побачити цей вогник.
І тоді розумієш, що треба рівнятися ось по цій лінії.
ТРЕНУВАННЯ № 19
Номер три: трохи високо.
Чудові умови. Починайте. У вас усе вийде.
На цьому етапі тренувального сезону починає з'являтися роздратування.
Постійно з'являється проблема з якимось маневром,
яку їм ніяк не вдається подолати.
Зробімо це нарешті.
Сподіваюся, що буде прогрес.
Приготуйтеся.
Добре, так тримати.
Пірнаймо.
Ніс догори.
Оце гарно.
Веди.
Відмінно.
Триста тридцять, триста сорок, триста п'ятдесят,
триста шістдесят, триста сімдесят.
Він відстав.
Наздоганяй!
Не той кут повернення.
Це мене сильно засмучує.
У мене не виходить з'єднання.
До центру.
ТРЕНУВАННЯ № 23
Не думай про симетрію. Стеж за часом.
Борися!
Доганяй.
Задалеко.
Ти надто прискорюєшся.
Лети не до нього, а туди, де він має бути.
Тримайся. Не відставай.
Що ж таке?
Лінії з'єднання несинхронні.
Стоп. Тихо.
Я постійно залітаю далеко. І з'єднання досі відстійне.
ТРЕНУВАННЯ № 38
Трохи нижче.
До центру. Повільніше.
Ти летиш на 300 метрів нижче.
Це впливає на твоє перевантаження.
Завжди є якийсь нюанс.
Лише невідомо, що це буде і з ким трапиться.
Час сяяти, крихітко.
Борися!
Сильніше. Уперед.
Ліворуч.
Що ж таке?
Майже вдалося.
Цей тиждень був насичений подіями.
Сталися дві небезпечні ситуації поспіль,
які загрожували і літакам, і людям.
ТРЕНУВАННЯ № 45
Летимо вгору. Два. Три. Чотири.
Так, я відчуваю всі повітряні ями.
Не знаю, чи це видно на відео, але…
Ми летимо в ромбі.
Виконуємо поворот. Один, два, три, чотири.
Я рухався дуже близько під літаком шефа.
З моїм рівнем навичок я почувався невпевнено на такій дистанції.
Тож я підлетів ближче до Прімо.
Засікайте час і спускайтеся.
Чорт.
Наші крила були… Не хочу знати, наскільки близько.
Прімо не мав вибору. Він мусив відірватися від строю.
Ми переглядали це безліч разів під час розбору.
Зіку, намагайся стабілізувати крила щодо шефа, наскільки зможеш.
Бачиш той маленький люфт?
Поглинай те, що можеш. А якщо вже не можеш, відсувайся.
Мені було дуже неспокійно, адже я поставив Прімо під загрозу.
Приходжу додому й думаю, що все минулося лише завдяки диву.
Це могло завершитися катастрофою для всієї команди.
Краще не думати про щось таке під час наступного польоту.
Дякую всім, хто до нас приєднався і хто хоче побачити
нову серію показових виступів. Ми вирішили…
Я приєднався до команди в серпні 2018 року
після низки дуже серйозних аварій.
В одній з них загинув пілот.
Мене дуже цікавила історія нашої команди.
У шухляді я мав купу старих документів
ще з 80-х і початку 90-х років.
Одного дня я почав їх читати.
Поступово складалася картина попередніх версій команди.
Ми дещо збилися з курсу в деяких місцях і навіть не знали цього.
Коли доходило до аварій і загрозливих ситуацій,
командири збільшували висоту й дистанцію.
Іноді дуже важко помітити, що культура організації розвивається
в хибному напрямку.
Іноді — ні.
Ось як «Буревісники» пролітали ромбом
упродовж останніх 20 років.
Асиметрично. Розхитано. На далекій відстані.
Це суперечить духу нашої команди.
Цивільна людина скаже, що безпечніше літати
чимдалі один від одного. І це логічно.
Безпечніше літати чимдалі від землі.
Але Цегла заглибився в історію команди й висунув теорію,
що ми можемо виступити краще, якщо літатимемо ближче одне до одного.
Буде і візуально краще, і безпечніше.
Звісно, це не очевидний висновок.
Що більше ми докладаємо зусиль,
що більше зосереджуємося на точності, то безпечнішим буде політ.
На цьому рівні це єдиний можливий варіант.
Тому я почав працювати над підвищенням складності польоту,
а не над полегшенням.
Порядок, методологія.
Ми маємо безпечно летіти в щільному строю на низькій висоті.
Я знав, що на це потрібен час.
Я хвилювався, що після моєї відставки
деякі із цих змін можуть скасувати.
Нам потрібен той, хто прийме цю естафету й піде ще далі.
Нам потрібен той, хто має тактичне чуття випускника школи винищувачів
і розуміння фізики й аеродинаміки випускника школи випробувачів.
Таких людей не буває. Але один виняток є.
Я занурився глибше в цей проєкт.
Я почав цінувати те, що дала мені авіація.
У школі винищувачів я став досконалим інструктором.
У школі випробувачів я зрозумів нюанси
точності польоту.
Я відчув, що гнатися за мрією дитинства — це егоїстично.
Адже я мав можливість допомогти реформувати команду,
яка надихне всю країну.
Настав час платити добром за добро.
Я пішов з аеродрому до свого кабінету
і написав найважчого листа у своєму житті.
Я написав, що відкликаю свою заяву,
бо мене обрали «Буревісником» номер один ВПС США.
Я був так близько.
Я вже навіть уявляв, як чудово буде,
коли моя мрія здійсниться.
ДАЙТОНА-БІЧ, ШТАТ ФЛОРИДА
Поговоримо про «Дайтону 500».
Це нагода для тих, хто зазвичай не відвідує авіашоу,
побачити нашу команду перед перегонами.
Це важлива подія для нас.
«Буревісники» виконують показові польоти
над «Дайтоною 500» уже 12 років поспіль. А загалом — 13 разів.
Тренувальний сезон — у розпалі.
Це призвело до жвавих дискусій, чи варто це взагалі робити.
Чи слід переривати тренування заради участі в цьому великому заході?
Там буде багато ЗМІ. Це чудова можливість для нашої реклами.
Тут є багато позитивних моментів,
але ми перериваємо тренувальний сезон.
Якраз перед атестацією.
Переліт під час виконання національного гімну —
це велика честь для них.
Перед атестацією. Це не авіашоу.
Авіашоу відвідує місцева публіка.
А за «Дайтоною 500» спостерігає цілий світ.
Жодного тиску.
Ми маємо з'явитися, коли зазвучить слово «свободи».
Саме в цю мікросекунду.
І маємо розділитися над літерами «ц» і «е» у слові «центр».
Під час нашого першого публічного виступу від нас очікують ювелірної точності.
Національний гімн виконає володар платинової платівки Бріланд.
Коли він почне співати,
подай шефові сигнал і повтори графік.
О, скажи, що ти бачиш
У горішніх ранкових зірках
Що ми радо…
Починаймо за десять.
П'ять секунд. Мінус 40.
Саме враз.
Тримаємо на 330.
Що у смугах широких та сріблястих зорях
Один, дев'ять, чотири, вісім, чотири, п'ять.
-Прийняв. -Трохи повільніше.
300.
Ракет спалах та бомб
П'ять секунд.
Відхилення.
Починаємо за хвилину.
Швидше. Затримка — п'ять секунд.
Прискорюємося, 340.
Що вночі він був…
Увімкнути дим.
Що він ріяв здаля
Він збився.
Швидше, шефе.
Десять секунд затримки.
Де хоробрих наш дім
Ми не встигнемо. Надто пізно.
Де свободи земля
Оплески Бріланду за виконання національного гімну США,
а команді «Буревісників» ВПС США — за сьогоднішній проліт.
Я пропустив момент старту, а тоді почав додавати.
Нікому це не подобається: ні організаторам, ні команді.
Просто жахаєшся від думки, що вони прилетять, коли все закінчиться.
Ми тренуємося виконувати маневри із точністю до мілісекунд.
А сьогодні ми спізнилися під час гімну на 10 секунд.
Нам є над чим працювати.
Шеф злий. Команда теж.
Так.
Відчувається тягар тієї гігантської помилки під час прольоту.
Ми провалилися як команда.
Це проблема, адже атестація вже зовсім близько.
Я досі відчуваю, що відстаю.
ЗА 8 ДНІВ ДО АТЕСТАЦІЇ
Готуємося до роз'єднання. Роз'єднуємося.
Дим.
І з'єднання.
Оберт. Газ.
Третій готовий.
Повна тяга. Уперед. Угору.
Наді мною — шеф.
Кермо напрямку. Контроль висоти.
От і все.
Сьогодні до нас завітав особливий гість — новий номер три.
Ви вчитеся літати в ромбі.
Поділитеся своїми враженнями?
Мушу зізнатися, що показові польоти формують у тобі смиренність.
Секрет — у повтореннях. Треба повторювати дію стільки разів,
доки не вийде.
Спускаємося.
Поправте дистанцію.
Нашу силу визначає наша найслабша ланка. Усім буде важко.
Але тут ідеться про вміння долати труднощі.
Важко побачити прогрес, коли тренуєшся по шість разів на тиждень.
Ти просто щосили намагаєшся літати якнайкраще.
Трохи завчасно. Швидкість тут теж не допоможе.
Ти просто чекаєш на прорив.
Щоб опанувати посадку, мені знадобилося чотири літаки.
Оце так. Він дивиться на шефа. Отже, у нього виходить.
Добре.
Дуже непогано.
Атестація вже зовсім близько. На вас це тисне?
Безумовно.
Із поверненням. Наша мета…
Ми впоралися дещо краще, ніж першого разу.
Така впевненість не приходить легко.
На цьому етапі вам захочеться відпочити після наполегливої праці.
Але ми цього не зробимо.
Бо це не в дусі «Буревісників». Бо цей знак для нас — головне.
Ми завжди боїмося, що не зможемо відшліфувати свої дії
до початку атестації.
Ледве стримуюсь.
Це така гра.
Треба схопити за руку сусіда, коли він віддає честь.
Подивимося ще раз.
Промахнувся!
Браво, Зіку. Просто неймовірно.
Станеш пілотом року.
ЗА 3 ДНІ ДО АТЕСТАЦІЇ
Тамайо, ходи сюди.
Потримай із цього боку. Треба, щоб він не рухався.
Цей тиждень був важким.
У нас відмовив сервопривід правого стабілізатора.
Тамайо, подай мені кусачки чи плоскогубці.
Через вітер температура знижується на 10 градусів.
Вечір буде довгим. Може закінчитися о другій ночі.
Так швидко стемніло.
І похолоднішало.
Ти втомився, змерз,
зголоднів.
Хочеш тільки додому — і в ліжко.
Але якщо цей літак уранці має полетіти, то він полетить.
280.
300.
330.
340.
350.
360.
Він відстає приблизно на 130 градусів.
Так.
Це залежить від того, наскільки ти відхилився вбік.
Ти не раз бачив, як це робить шеф.
Ти вже знаєш, куди він прямує.
Тому я завжди запитую в нього, на якій лінії він буде.
Тоді я знаю, куди він летить
і де потрібно з'єднатися.
До атестації залишилося кілька днів.
А я досі відчуваю, що не досяг того рівня, щоб виконати «вибух бомби».
Але я теж не хочу підвести команду.
Може, я набираю недостатню висоту?
Не думай про це забагато.
-Я і не думаю. -Ти занадто стараєшся.
Якщо не вріжешся в землю, уже буде добре.
Або вріжуся.
І питання зникне.
ЗА 1 ДЕНЬ ДО АТЕСТАЦІЇ
Бортові номери.
Зимові тренування добігають кінця.
Атестація відбудеться вже завтра.
Командувач бойової авіації вирішуватиме,
чи гідні ми представляти ВПС США.
Завтра ми побачимо результат усіх наших тренувань.
Гаразд. Усе готово.
Ось так. Сюди.
Показати тобі качечку?
У якомусь сенсі цей час нас дуже зблизив.
А в якомусь — віддалив.
Це дуже виснажує.
Ось чому служба в армії стосується цілої родини,
а не лише одного з її членів.
Стартуємо за чотири хвилини. Тож доїдай і…
Я приготувала тобі бурито. Я пам'ятаю, що тобі треба без…
Хай там як. Запуск за чотири хвилини.
Іноді все йде шкереберть.
Але ми робимо крок за кроком і не спиняємося.
Припини!
-Сонечко, припини. -Ходімо їсти.
Гаразд, кажи. Але…
Обійміть тата. Татку треба йти.
У такій ситуації кожен задумається,
де закінчується безпечна межа.
-Усе гаразд. -Твої солдати битимуться.
Татко переможе. Іди сюди.
Татко тебе дуже любить.
Я сподіваюся, що в нас справді все буде добре.
ДЕНЬ АТЕСТАЦІЇ
АВІАБАЗА «НЕЛЛІС», ЛАС-ВЕГАС, ШТАТ НЕВАДА
Десять.
П'ять, чотири, три, шість…
-Запускай. -Два.
Один.
-Уперед, шефе. -Гаразд. Вітаю всіх.
Ми готуємося на 9:40. Вирушаємо о 9:50.
Потім ми виконаємо атестаційний політ.
Виліт о 18:10.
Наша мета — виконати зразковий проліт
і показати командуванню, на що ми здатні.
Ми маємо один шанс, щоб перейти від високого рівня
до ідеалу. Це буде проліт нашого життя.
БАЗА «БУРЕВІСНИКІВ»
Скільки праці вкладено в цю справу, і ми маємо лише один шанс.
Звісно, це неймовірний тиск.
Для нас найважливіше —
продемонструвати якнайкращий командний рівень.
Кожен член команди має зробити все можливе.
Починаємо. Приготуватися. Закрити кабіни.
Сьогодні великий день — день атестації «Буревісників.
Ми підійшли до цього вирішального моменту.
Аби ви скористаєтеся шансом, або ні.
Сьогодні в центрі уваги буде наш друг Прімо.
Протягом останніх місяців тренувального сезону
команда пролила багато крові, поту й сліз.
І сьогодні відбудеться фінал.
Увага. Активувати дим.
«Буревісники», повний уперед.
Зменшити швидкість.
Команда наближається справа. Це «проліт ромбом» 2023 року.
Це фірмовий маневр «Буревісників». Тут головне — картинка.
Але мене найбільше хвилює безпека.
Приготуватися.
Повний уперед.
Праворуч від вас — майор Кац, а ліворуч — майор Тайс.
Вони летять до центру авіашоу зі швидкістю понад 1 000 кілометрів на годину.
Наче по лезу бритви.
Якщо змістяться хоча б на 30 метрів,
це помітять 100 000 глядачів.
Увага.
Усі готові? Проліт ромбом…
Ліворуч від нас наближається ромб. За мить відбудеться «вибух бомби».
Час настав. Уперед!
Так тримати.
Трохи додати.
Вони мають опинитися в тій самій точці в той самий час.
Увага! Розділяймося.
Три кілометри.
Добре. Так тримати.
Півтора кілометра.
Ось так. Відмінно.
Прімо, твоя черга.
Приєднуйся.
Перший — нагорі. П'ять, два, два, три.
Борися!
Молодець. Продовжуй.
Ну ж бо, Прімо. Увага на лінію.
На 300. 310.
Він змістився.
330, 340…
Зближуйся.
350, 360, 370.
380.
Сюди. Далі.
До центру авіашоу.
-Тримай курс. -Чудовий ромб.
Так! Супер.
Три кроки вперед, один — назад.
Прімо навчився з'єднуватися після «вибуху бомби».
Звісно, я ним пишаюся.
Обожнюю Прімо.
Якщо коротко описати сьогоднішній виступ,
то я скажу, що кращого я ще не бачив.
Це було дуже ефектне шоу.
Я бачив більше відео «Буревісників», ніж будь-хто інший.
За ці 40 років я бачив команду і в найкращій формі, і в найгіршій.
Зараз ви демонструєте найкращу форму. Ви — найкраща команда в історії.
Пробачте.
Гаразд.
Америці потрібні такі, як ви.
Ми перебуваємо на піку форми.
Показуйте всім, що ви вмієте, і появиться більше таких, як ви.
Ви успішно пройшли атестацію на 2023 рік. Молодці.
Чудова робота.
Команда 2023 року виступила найкраще за весь час мого командування.
Це результат наполегливої праці, за якою стоять не місяці,
а роки.
Я пишаюся тим, що ми поєднали минуле із сьогоденням
і зв'язали їх із майбутнім.
Я лише один із тих,
хто хоче привести цю команду до досконалості, зробити її елітною.
Настає золота ера «Буревісників».
І нам лише слід триматися цього курсу.
-Якимось дивом він знову відповів. -Так.
-Прімо, як справи? -Просто неймовірно.
Команду атестовано. То тобі вдалося
чи команда летіла без тебе?
Це чудове відчуття. І ні, Ріку. Я не залишився на землі.
Я летів з командою.
Мушу сказати, я ніколи в тобі не сумнівався.
Не те, що Роб і Рік.
Я ж належу до команди Прімо.
ШОУ № 1, РІГ МУҐУ, ШТАТ КАЛІФОРНІЯ
З авіабази «Нелліс» у казковому Лас-Вегасі приїхали наші амбасадори в блакитному.
«Буревісники».
Готові побачити «Буревісників»?
ШОУ № 7, КАКО-БІЧ, ШТАТ ФЛОРИДА
ШОУ № 19, ТРАВЕРС-СІТІ, ШТАТ МІЧИГАН
Ми бачили багато команд. Цьогорічний склад команди
може похвалитися особливими стосунками й почуттям братерства.
Це щось неймовірне.
Це відчувається під час їхніх виступів.
Авжеж, усе це помітно.
ШОУ № 28, ТРАВЕРС-СІТІ, ШТАТ МІЧИГАН
ШОУ № 34, СУ-ФОЛЛС, ШТАТ ПІВДЕННА ДАКОТА
ШОУ № 39, ЧИКАГО
Вони літали у всій Америці — від Гантінгтон-Біч
до Східного узбережжя. Уздовж і впоперек.
У їхніх виступах мені подобається їхнє вміння притягувати увагу.
Вони надихають молодь і завжди знаходять час на спілкування
зі звичайними людьми.
ШОУ № 51, ГАНТІНГТОН-БІЧ
Це було круто.
Це був наш найкращий виступ.
Усі вони люблять свою справу.
Але проводити більш ніж 250 днів на рік у дорозі?
Після другого року вони готові повернутися додому, до нормального життя.
ШОУ № 56 Г'ЮСТОН, ШТАТ ТЕХАС
Може здатися, що наші шоу —
це лише шість пілотів, які літають собі й пускають дим.
Насправді, у нашій команді працюють 130 людей, які щотижня перетинають країну
і їдуть у два різних міста.
Я хочу подякувати всій команді за їхню працю.
ШОУ № 62, ЛАС-ВЕГАС, ШТАТ НЕВАДА
Вітаю. Це останнє шоу цьогорічної команди.
ФІНАЛЬНЕ ШОУ СЕЗОНУ 2023
Просто не віриться. Я покажу вам фото.
Я знав, що колись воно стане в пригоді.
Я зробив його в понеділок, на початку тренувального сезону.
Тоді ми зібралися тут після нашого першого польоту.
Неймовірно, коли повертаєшся думками в той день,
і бачиш, якою вправною та злагодженою командою ми стали за рік.
Повернімося назад, щоб осмислити те, що відбувається зараз.
Ви — найкращі
у світі
у своїй справі.
Це неймовірно.
Пам'ятайте про це й отримуйте задоволення.
Ну що, до справи? Готові?
-Ну от. -Готові, шефе.
Зіпсував красу моменту.
Настав цей час.
Я востаннє прощаюся зі збірною Америки.
Для мене це час для роздумів
і вдячності.
У Сполучених Штатах ми можемо перетворювати ідеї і натхнення
на реальні цінності.
А цінність «Буревісників» — це надихати всіх американців.
Якщо ви боїтеся виходити вперед
і ризикувати в житті, у підсумку ви не доб'єтеся нічого.
А він любив те, чим займався.
Він вплинув на життя багатьох людей.
Я досі граю в гольф. І зараз я граю його ключками.
Я наче щодня граю з ним.
Це один зі способів, який допомагає впоратися з усім цим.
Одна людина не може зробити багато.
А «Буревісники» — це ціла команда зі 130 осіб.
Ми повністю віддаємо себе й працюємо заради однієї ідеї.
Це дуже важлива ідея.
Успіх командира не залежить від того,
як низько ви летите над землею чи як близько одне до одного.
Для мене успіх — коли наступний склад команди
є кращим, ніж попередній.
Вітаємо в складі «Буревісників». Наш принцип — «сліпа довіра».
Під час тренувального сезону ми навчимося її будувати.
Силу команди визначає її найслабша ланка.
Це справжнє диво, коли команда виходить за межі можливого.
Якщо один із пілотів здасться, посиплеться все.
Мій шлях сюди був не таким, як ви можете думати.
Я виріс у трейлері у Флориді.
Я хочу показати, що кожен здатний добитися успіху.
Ти можеш подолати що завгодно. І я — живий тому доказ.
Так.
Я завжди вважав, якщо правильно налаштувати команду,
можна створити культуру, яка надихне наш народ, і не тільки наш,
робити щось надзвичайне заради доброї справи.
Цьогоріч він створив команду,
яка продемонструвала найкращі польоти в історії.
Я пішов би за ним у вогонь.
Перш ніж передати цю команду Шейху й новому поколінню «Буревісників»,
я ще раз нагадаю вам про головне.
«Буревісники» — це щось надзвичайне.
Отже, ось наш план.
Деклане, ти станеш за своїм літаком.
Це позиція «Буревісника» номер три.
Лети рівно вздовж смуги. Це безпечна позиція для зльоту.
Реване, це твоя позиція.
Ставай за літаком. Будеш номером два.
-Ставай тут. -А я — позаду.
Ти замикатимеш. Будеш четвіркою.
Коли я відкликав свою заяву з НАСА,
я перекреслив свою дитячу мрію.
Саме вона привела мене до всього, що досягнув до цього моменту в житті.
І в одну мить вона зникла.
Ви вже запевнилися в тому, що воно того варте?
Можливо.
Хотілося б знати напевно, що я вчинив правильно.
Навряд чи я колись це знатиму.
Проте.
Ця робота принесла мені найбільше задоволення в житті.
І…
Я не можу уявити своє життя без цієї роботи.
Тож я радий, що прийняв це рішення,
хоч іноді й важко думати про те, що могло бути.
Мабуть, я завжди дивитимусь, як мої друзі-астронавти летять на Марс,
і думатиму, що я теж міг там бути.
Увага. Активувати дим.
«Буревісники», відпустити гальма. Злітаємо.
Оце так!
Ми прищеплюємо своїм дітям кілька пріоритетів.
Служба понад усе — це дуже важливо й дуже важко.
Наступного разу вийде ідеально.
Я думаю, що Реван і Деклан,
навіть якщо вони поки усвідомлюють не все…
Вони зрозуміють, що це все означало,
коли подорослішають.
Цей час змінив їх на краще.
У нас усе вийде, якщо командувачем стане мама.
Приготуватися до зльоту.
О, ні, я розбився.
Це найкращий стрій за сьогодні.
З усіх якостей, які ми сформували разом,
я найбільше пишаюся самовідданістю цієї команди.
У команді працюють 130 людей,
які віддають більше, ніж беруть.
Я хотів би, щоб цю ідею розділили всі мої земляки.
-Я забув початок. -Активувати дим.
Приготуватися до випуску диму.
Відпустити гальма. Злітаємо.
Добре. Ми летимо. Це найкраща спроба.
О, ні!
КОМАНДА 2023 РОКУ ТРИМАЛА НАЙЩІЛЬНІШИЙ СТРІЙ В ІСТОРІЇ.
КОМАНДА З НАЗЕМНОГО ОБСЛУГОВУВАННЯ ДОСЯГЛА ІДЕАЛЬНОГО РЕЗУЛЬТАТУ:
ЧЕРЕЗ ТЕХНІЧНІ ПРОБЛЕМИ НЕ БУЛО СКАСОВАНО ЖОДНОГО ПОЛЬОТУ.
РЕФОРМИ ІНСТРУКТОРА ЦЕГЛИ ЗАКРІПИЛИ В ПОСІБНИКУ,
ЩО МІСТИТЬ 600 СТОРІНОК.
ПІСЛЯ ТОГО, ЯК ЗАГИНУВ КАДЖУН, БІЛЬШЕ НЕ БУЛО ЖОДНИХ КАТАСТРОФ ЧИ АВАРІЙ.
КІЛЬКІСТЬ КАНДИДАТІВ ДО КОМАНДИ ЗРОСЛА ВТРИЧІ З 2020 РОКУ.
Я можу лише подякувати.
Ти заслуговуєш на гідне завершення цього етапу свого життя.
І ти досягнеш цього за два роки,
бо станеш нашим номером три.
Ура!
Клас!
Поглянь на команду.
Переклад субтитрів: Інеса Федорова