SERIÁL VYCHÁZÍ ZE SKUTEČNÝCH UDÁLOSTÍ. NĚKTERÉ POSTAVY A SITUACE BYLY UPRAVENY.
Vypni velkej větrák, marodka, monopol, ruční granát, tymián, Jom Kipur, Silvestr,
moje holka má krámy, zpěvačky, baviči, vyhulit, stará bréca, Hitler, Hitler,
Portugalec, olympiáda,
paralympiáda, stará bréca ho vyhulí. Vypni velkej větrák.
Marodka, monopol, tymián, Ritalin,
tymián, Ritalin, ábécédé, Igor. Jako fakt,
Igore? Pleška. Táta zdrhnul,
máma mě kojí s cigárem v puse,
šlukuju rovnou z bradavky.
Ptáka mám malýho, ale hubenýho.
Chodil jsem do zvláštní školy. Všichni tam brali Ritalin.
Já zobal Ritalin celý dětství. Něco vám teď povím.
„Porucha pozornosti“ je blbost. Je to droga, Ritalin. Co vás nezajímá,
na to se prostě nesoustředíte.
Kdyby mi Ritalin vysadili, začal bych v hodině vyvádět.
„Zlobit a vyvádět.“ Je velký rozdíl mezi „zlobit“ a „vyvádět“? Vyvádí ten,
kdo nemá na výběr. Máte trauma a jedete…
Záchvat vzteku. Stříleli po mně Ritalin
uspávacíma šipkama.
Nadopovali mě při hodině.
Fungovat to začalo až o přestávce a já už se do třídy nevrátil.
Celý vyučování jsem proseděl na chodbě a zíral
na vrátnýho. Vykládal mi takový věci,
že vážně vůbec nechápu…
jak jsem to ve třetí třídě
zvládnul vstřebat.
Vyprávěl třeba: „Když jsem byl v Rusku,
zabíjel jsem transvestity.“ Fakt? Jako fakt,
Igore? Fakt, Igore?
A jedním dechem mi vykládal i naprostý banality.
„A víš, že jsem měl na hlavě mikádo?“
„A víš, že jsem měl na hlavě mikádo?“ Co?
„Moc se mi po tom mikádu stejská.“ Já měl hlad, máma mi nedělala svačiny.
A on mi jednou přines sendviče. „Něco pro tebe mám,
dáš si?“
O 20 LET DŘÍVE…
-Dělej. -Nechci.
No tak, bez řečí. Otevři pusu. Šup.
Dej mi s tím pokoj, jo?
No tak, co ti to udělá?
Nechci.
Proč? Brát prášky není žádná ostuda. Učitelka říkala,
že ti to ve škole půjde líp. Zklidní tě to. Je to vyzkoušený.
Ne, nic si nevemu. Ani tenhle prášek, ani ten ranní. Nevemu si nic.
Ticho. A co jenom na zkoušku?
Ne.
Na měsíc?
A kdo tě bude chránit, když budu sjetej těma práškama?
-Ty jsi vážně blázínek, víš ty to vůbec? -Jasně. A ty jsi
normální, co? Dobrou, mami.
Dobrou, zlato moje.
Dobrý den. Tamara Scheimannová? Jste matka Deana?
-Jo, ale… Počkat, co tu chcete? -Máme tu soudní příkaz
k domovní prohlídce.
K prohlídce? Co? Proč jako? Na co příkaz k prohlídce?
Dobrý den. Tak pojďte dál. A na co je vlastně ten příkaz k prohlídce?
Dobrý den.
Dobrý ráno.
Tak vstáváme, Deane.
Budíček.
Ahoj, Deane. Já jsem Renana. Sociální pracovnice. Tihle policisté vám
teď prohledají byt, dobře? Mají k tomu soudní příkaz.
Ne, ne, tak moment.
-Deane, prosím, oblékni se. -Deane, oblékat.
Mami, co jsem proved?
-Pojď, zlatíčko, pojď se mnou. -Nic jsi neproved, já to vyřídím,
počkej. Můžete mi prosím vysvětlit, o co jde?
Deane, oblékni se prosím. Maminko, mladšího syna si odveďte vedle.
Klid, jen to tu rychle prohlédneme a vezmeme ho do vazby.
-Co? Do vazby? -Pojď se mnou, zlato.
Je to v pořádku. -Toho mladšího odveďte, na tohle se nemusí koukat. -Pojďte ven.
To je dobrý. Jsem tu s ním. Jsem tu s ním.
Vstávej. Jdeš do vazby.
Do vazby? Mami, řekni, že jsem nic neproved.
Pojďte na chvilku se mnou. Já vám to vysvětlím.
Dobře, ale děláte chybu. Dobře, Dekeli. Pojď odsud.
Jdeme.
Je to pravda?
Tak dělej, Deane.
Dělej.
Pak jsem jim říkala, ať nejezdí. Volala jsem, protože mě to vylekalo…
Deane, oblíkni se. Sbal si. Jdeme.
Nechte to, to je bráchovo.
-Máme příkaz k prohlídce a k zatčení. -Co je příkaz k prohlídce?
Soud nám povolil prohledat vám byt.
A co hledáte? Já nic neudělal.
Chtěl sis hrát na chlapa? Máš příležitost.
Já jsem chlap. Půjdu takhle. Neoblíknu se.
Johnny brzdi. Je to ještě kluk.
Madam? Pojďte sem.
Madam!
Sbalte klukovi tašku.
-Tričko, kalhoty, trenýrky, bundu. -Sbal si věci.
Ve věznici pro mladistvý je zima.
Kašli na to. Za chvíli jsem zpátky.
Neboj, miláčku, hned ho zas přivezou zpátky.
-Dobře to dopadne. Dobře to dopadne. -Matka zůstane tady.
Dál nechoďte.
Tak pojď.
Deane!
-Co děláš? -Zpátky!
Pusť mě!
-Deane! -Pusť mě, ty zmrde!
-Jseš šílenej! -Drž hubu! No tak!
Nech toho!
-Nech mě! -No tak přestaňte!
-Pusť mě, pusť mě! Ty hajzle! -Johnny. Johnny!
Vždyť ho zabijete!
-Pusť mě! -No tak, vstávej. Vstávej, vstávej.
Pusť mě!
Nech mě!
No tak! No tak, sedni si do toho auta. Tak.
Deane!
Sakra, do hajzlu.
Zapnuli jste taxametr?
LOTR
Manny, podej hlášení, jak jste na tom?
Dean Scheimann, Maoz Aviv. Jsme na cestě.
Dobře, vezměte ho rovnou na „mladistvý“.
Proč jste šli ke mně domů?
Zavolala vás moje máma? Je to blázen a lhářka,
jak jí můžete věřit?
Vítej.
-Tady se ti bude líbit. -Nazdar kluku, vítám tě v Abú Kabír. Pojď
sem. Vidím ti to na očích. S tebou bude prdel.
-Jen klid! -Samý vzrušení.
-Nech mě! -Zklidni se.
Hej, hele, brzdi.
A kdes nechal oblečení?
Nemám ho.
Tobě ho ještě žádná kurva nevyhonila, co? Klidně ti pomůžu.
Jak?
Zařídím ti rychlovku s nějakou z nich. Není to žádná super třída.
Ještě tu máš Amnu teroristku, co vyhazuje do vzduchu naše rodiny.
Ta taky není špatná.
Tak dík.
Prosím. Nemůžeš jít přece do lochu jako panic.
To nejde.
Já nejdu do lochu, pustěj mě domů. A stejně nemám prachy.
Já to zatáhnu, mladej.
Mám sedm sester, každej den mě o něco stáhnou,
hašiš, perly.
Rád dám jednou prachy taky na dobrou věc.
Kterou z nich chceš?
Chceš si zavolat?
Ne, hned jdu domů.
To tě nezdrží.
Haló?
Jak se máš, babi?
Co ty, zlatíčko? Už jsi na cestě?
Mluvila jsi s mámou?
Ne, proč se ptáš?
Nic, jen že…
Špatně tě slyším, broučku. Jeď tím autobusem v jednu,
ať se před filmem ještě stihneme najíst. A zavolej mi, až dorazíš na nádraží,
ať mám klid. Ano?
Haló?
Babi, já k tobě dneska nemůžu přijet.
Aha. Stalo se něco? Co se děje?
No, nic, já… přijedu příští úterý, ano?
Dobře, broučku. Je všechno v pořádku?
Jasně, jasně. Lepší to bejt nemůže.
To jsem ráda. Měj se pěkně.
Ahoj.
S nikým se tam moc nebav. Jasný?
Chtěl někdo striptérku? Splet jsem si adresu?
Co se tlemíš?
Jestli se na blok vrátíš bez balíčku, jseš mrtvej, jasný?
To si fakt myslíš, že ti Freddy dovolí se
tu jen tak poflakovat, když ho nebudeš poslouchat?
A ty už nemáš Freddyho plný zuby? Já už jsem s tím skončil. Chápeš?
Do Ofeku už se nevrátím. Od soudu jdu rovnou domů.
Si myslíš, že jseš nějaký princátko, který dostane,
na co ukáže? Já jsem tu šéf, já tu rozhoduju.
A s tebou je to dost nahnutý.
To víš, že jo.
Co ty jseš zač?
Jak se jmenuješ?
Jsi nějakej malej.
-Dean. -Anchejsi.
Těší mě.
Víš, co tě čeká v base? V Ofeku je to drsný.
A… co je Ofek?
Basa pro mladistvý.
-Byls tam? -Jo, byl.
Tak proč tam jdeš znova?
To se, doufám, nestane. Doufám, že mě ještě dneska pustěj. Což přeju i tobě. Ty
-bys tam… moc dlouho nevydržel. -Neboj, já to zvládnu.
Tak si pak zajdem na zmrzku.
Ale začni tím, že se voblíkneš.
-Pěkný. Sluší ti to. -Šili mi to na míru.
Anchejsi, našel sis novou hračku?
Nech ho bejt, ty debile.
Sejmi ho!
Tak hele, dobře mě poslouchej, ty sráči. Tohohle malýho kluka tě naverbovat
-nenechám, je ti to jasný? -Ty jeden práskačskej zmrde.
Vstávej. Mám svoje zásady, takže tě teď nepodříznu,
protože nejsi ozbrojenej. Ale toho kluka necháš na pokoji,
je ti o jasný? Tak jasný? Debile.
Tak to by bylo.
Takže, odvedli mě před soudce, poslouchejte, stojím si tak před soudem,
je mi 13 a můj seznam obvinění byl tak dlouhej,
že zapisovatelka snad poprvý v životě musela zvednout hlavu od monitoru.
Začali číst seznam obvinění, a ta holka kouká hned na monitor,
hned zase na mě.
Přidělili mi obhájce, lůzr od pohledu. Hned jsem viděl,
že to projedem. Takovej ten, co si sem zastrčí pero,
nezavře ho a pak se diví, že tam má flek.
Jen jsem ho viděl, řekl jsem si: „No nazdar. Doživotí mám jistý.“
Povstaňte.
Pochopil jsi, co říkali? Je mi to líto, ale nemohl jsem nic dělat. Těch přestupků
bylo příliš. A obvinění taky. Půjdeš do vězení. Do Ofeku.
Děláte si prdel, že jo?
Ne.
Bonzla mě máma?
Zavolala jim, ale o to nejde.
Takové množství důkazů se prostě nedá vyvrátit. Je mi líto. Jdeš do vězení.
Do vězení? Posral ses? Vy jste se posrali! Za to můžeš ty! Ty prolhaná
svině. Práskla jsi mě! Práskla jsi mě! Cos jim nakecala? Co?
Klid. Uklidni se. Klid.
Co je? Co je, ty svině? Pomozte mi, ona je cvok. Vy ji neznáte. V jednom kuse lže.
-Je na steroidech, kráva. -Jeho taška…
Komu mám dát jeho tašku?
Počkejte, celý vám to povyprávím. Vezmu to od konce. Posloucháte?
Jako teenager jsem strávil… čtyři roky ve vězení. Jasně, vidím,
že vás tím neohromím, vy jste asi seděl dýl…
Takže, čtyři roky jsem seděl, z toho tři roky ve vězení pro mladistvý.
Když viděli, jak jsem dobrej, přeřadili mě do první ligy…
Tam jsem zůstal ještě jednu sezónu. A jak jsem se tam vůbec dostal? Jak jinak,
než díky rodičům.
Takže, s mámou to sice bylo složitý, a tím myslím… jako opravdu složitý.
Když mi bylo asi, asi deset, rozhodla se, že bude cvičit slepecký psy.
No chápete to? Neměli jsme tátu, neměli jsme jídlo, prostě nic,
ale chovali jsme psa, roztomilýho labradora.
Přilnete k němu a za rok vám ho seberou, šup ke slepci.
Život s ní to byla jedna pecka za druhou,
jako by si máma četla příručku „Jak vychovat
psychopata v pěti krocích – snadno a rychle“.
Jsem rád, když diváci na konci večera už… nemůžou…
Odcházejí a říkají si: „Ten mě odrovnal.“
Běž. Dál.
Dean?
Jo.
Poslechni, kde máš tašku?
Žádnou nemám.
Jak to, že nic nemá?
-Nemá. -Tak už ho tady máme.
Bude zase veselo.
Pokračuj.
To je v prdeli, zase jinam.
Už ani nevím, kolikátý místo tohle je.
Tak jedem! Čeká na mě nová postýlka!
86, vyrážíme.
Dobrý?
Jo. Byl jsem si jistej, že mě pustěj. Zasraný policajti.
Jo.
Ale jo, to bude dobrý. Já… já to v Ofeku zvládnu.
Budu se držet při zdi, za měsíc je další slyšení a pak jdu domů.
Měsíc to vydržím.
Budu ti držet palce.
Dobrý divadlo u soudu.
MICHELLE WAHLBERG
JAKO ŽENA ŽENĚ
Cesta do Ofeku je pěkná, co?
Jsi spíš inťouš, než kriminálník.
Nejsem žádnej kriminálník. Říká se „zločinec“, mluv slušně.
A je v tom rozdíl?
Velkej rozdíl. Kriminálníci škoděj hodnejm lidem.
A zločinci?
Mají zásady. Slabšího necháš bejt. Můžeš udělat banku,
vybrat výlohu, prostě cokoli,
aby ses uživil. Ale babičku na ulici nepřepadneš.
Chápeš, jak to myslím?
To nosí smůlu. Máme svoji čest.
Čest?
Čest.
Co ti provedla tvoje máma?
Nic. To je fuk.
V pohodě.
-To je něco. -To je neuvěřitelný.
Úžasný.
A najednou vidíš stovky tisíc pakoňů, jak se brodí přes řeku. Je to… paráda.
Hezký, viď?
Nebála ses?
Proč by se měla bát, Miri? To je příroda. Je to krásný.
Ahoj, bobku, jak se máš? Jak bylo ve škole?
Čau, Deane.
V pohodě? Pojď aspoň pozdravit návštěvu.
Deane! Deane!
-Deane! -Vyser si voko.
Puberta je peklo. Hormony se zblázněj a
z kluků jsou paviáni.
Nosí každej pavián v tašce pistoli?
Ale no tak. Občas je to s ním složitější, ale to platí o každým z nás.
Složitější, jo? Jednou mu rupne v bedně a něco vám udělá.
To ne. Promítáme dál?
Počkej. Něco ti povím.
Co?
Jeden chlap, co byl se mnou na vojně, jmenuje se Pini Drori, zrovna otevřel
-takový zařízení pro děti, takže… -Jaký zařízení? Myslíš,
že bych tam poslala dítě?
Je to fakt skvělej chlapík. Srovná ho tam.
Tak dobře.
SCHEIMANNOVI
Dávám ti to do tašky vedle knížek.
-Vyser si voko. -Jestli si to teď nevemeš,
jseš mrtvej. A to myslím vážně.
Padej na místo.
Polib si prdel.
Padej na svoje místo.
Co tam dělal?
Nic.
Dejte si na mě bacha, vy dva.
Proč jsi nic neřek?
On a jeho šéf Freddy Sussan po mně jdou už asi rok.
Proč?
To je složitý.
Ale pročs nic neřek?
V base se nepráská.
Jasný. Rozumím.
Ne, nerozumíš. Nechaj tě tam 16 hodin umírat žízní,
a sami si daj colu.
A proč sis ten balíček prostě nevzal?
Nejhorší je stát se něčím pěšákem.
Chápu.
Ale víš co, ty jsi malej, budeš se muset… o dost víc snažit, abys v base přežil,
je ti to jasný? Tam není ani pánbůh, ani maminka s tatínkem.
Úklady na každým kroku.
Ty seš básník!
Ale neboj se. Já na tebe dohlídnu, kámo. Požádám Cheli, vrchní dozorkyni,
ať nás dá na cimru.
Vážně?
Jo. To, s kým jsi na cele, je totiž nejdůležitější.
Neboj se, já si tě ohlídám. To ti slibuju.
Přísaháš?
Přísahám na život svojí mámy.
VĚZEŇSKÁ SLUŽBA
To je Cijon Zorro. Psychopat. Chladnokrevnej zmetek.
Jak to myslíš?
Zabil holku, šutrem. Vymlátil jí mozek z hlavy.
-Jako fakt? -Jo.
A to každýho posílají na dvůr samotnýho?
Ne, jen jeho veličenstvo.
Jak to?
Má neustálej dohled.
A proč?
Věčně má s někým konflikty a všichni by ho nejradši zabili.
Tak mu bachaři dělaj chůvu. K němu do cely nikdo nesmí.
Nemá návštěvy, vůbec s nikým se nepotká. Samotka. No jo. Ale patří mu to,
je to magor. Úplnej cvok.
Dobrý den, mám u vás syna. Přinesla jsem mu tašku.
Takhle to nefunguje, máme návštěvní hodiny.
Jo, ale můj syn je tam u vás a nemá ani trenýrky. Pusťte mě, prosím, ať mu můžu
-předat… -My tady máme svoje pravidla…
Dobře, tak si zavolejte… tak zavolejte, prosím,
někomu a řekněte mu, že je tu máma, co svýmu synovi přinesla tašku.
Paní velitelko, máme tu matku jednoho vězně.
Přinesla mu tašku.
A co s tím mám jako dělat?
Chce vám ji předat.
Vysvětlete jí, že tohle není škola v přírodě.
Paní velitelko, moc vás prosím. Kluk nemá ani náhradní trenýrky.
Přinesla jsem mu tašku. Nemá nic na sebe. Nechte mě to prosím vysvětlit.
Kluka sem přivezli nahého, nemá ani tašku, nemá ani nic na sebe.
Dozorci vstupují na blok A, všichni vězni se zdrží ve svých celách.
A ty tu děláš co?
Snažil jsem se, paní velitelko.
Každej tvůj pobyt tady mě stojí rok života.
Já se ale fakt snažím. Vidíte,
dokonce jsem se věnoval tady našemu nováčkovi.
Budu hodnej, budu sekat dobrotu.
Stejskalo se mi po tobě, ale kdybych tě už neviděla,
bylo by mi líp.
Mně se po vás taky stejskalo.
Super. Za chvíli se rozpláču.
Jsem Cheli, vrchní dozorkyně.
Já jsem Dean.
Víš, co znamená, se sem dostat? Že se sem na 96 % vrátíš.
Pustí tě, vrátíš se, pustí tě, vrátíš se. Přesně jako tady tvůj kámoš kriminálník.
Zločinec.
Panebože, Deane Scheimanne, tvůj spis je něco.
Jste dobrá. Čtete takhle všechny spisy?
Ne. Čtu jen spisy mistrů v šachu. Nepřijde ti škoda skončit tady?
Tady mi bude líp než venku. To mi věřte.
Paní velitelko, buďte od tý dobroty a dejte
mě a Deana na jednu celu.
Ty jsi tu snad poprvé?
No tak, aspoň na stejnej blok. Je to chudák kluk.
Rozdělte je. Nováčka si beru.
-Moment, co to děláte? -Nebonzuj a chtěj do bloku X. Neboj, já
tě vohlídám. To bude dobrý. Neboj se.
Pojď se mnou.
Welcome home.
Tady je Národní divadlo…
Tady restaurace…
Letiště.
V místnosti na konci chodby máme dramaťák. Vsadím se, že tam se ti bude líbit.
Josefe… dejte mu sem matraci. Hned ráno se ho pokusíme někam umístit.
We're fully booked, ale… nějak to půjde.
Paní velitelko. Velitelko.
Velitelko, musíte mě dát do cely k Anchejsimu.
Dávej si na mě bacha. Jediný, co musím, je platit daně, Scheimanne.
Promiňte, já jenom…
-Paní velitelko! -Já ale musím být v cele s ním, prosím.
-Paní velitelko! -Jinak je po mně.
Cheli!
Jinak mě tu sežerou. Prosím. On mě ochrání.
Paní velitelko!
Deane!
Céčko, až je ráno přijdou protřídit, řekni jim,
ať dají Deana Scheimanna do cely s Anchejsim,
ano? I kdyby to znamenalo přesuny.
Paní velitelko, na bráně je pořád ta paní. Nutně s vámi potřebuje mluvit.
Dobře, dejte mi ji.
Můžu?
Paní velitelko, chtěla jsem moc poděkovat,
že jste si na mě našla čas tak pozdě večer.
Prakticky tu bydlím.
Mohla bych se s vámi v rychlosti sejít?
Ne.
A s Deanem? Můžu ho vidět?
K tomu ale slouží návštěvní hodiny.
Okej. Rozumím. Tak já vám prostě jenom dám tašku.
Tašku nechte na vrátnici.
Slunce se směje mezi mráčky
a dětský povyk venku zní.
My v naší čtvrti známe svět,
je krásnější než my dva dohromady.
Bůh je ochraňuj.
Tak proč mezi námi něco chybí?
VĚZEŇSKÁ OSTRAHA
Tvá silueta v okně se směje pro sebe…
Anchejsi! Anchejsi! Anchejsi!
Haló! Dozorce!
Anchejsi!
Otevři pusu.
Freddy, pojď. Tak dělej.
ZAKA DOBROVOLNICKÁ ZÁCHRANÁŘSKÁ ORGANIZACE
V tu dobu se to pravděpodobně stalo, pět nebo šest minut potom,
co se cely otevřely.
Díky.
Dej ho do cely k Cijonu Zorrovi.
-Tam jsme nikoho nedali už několik let. -Dej ho tam. Celé to viděl, do
hodiny by ho tu sežrali zaživa.
Počkejte chvilku.
To byl Daniel Chen!
Dlužil jsem tomu chlápkovi 170 tisíc. Vrátil jsem každej halíř, kámo.
Deane Scheimanne, tady Freddy Sussan. Pamatuješ si na mě?
Sehnat na tebe číslo fakt nebylo snadný. Je z tebe hvězda, co?
Teď mě pustili. A… my spolu máme nevyřízený účty,
že jo? Bylo by na čase to uzavřít.