SERIÁL VYCHÁZÍ ZE SKUTEČNÝCH UDÁLOSTÍ. NĚKTERÉ POSTAVY A SITUACE BYLY UPRAVENY.
-Tak vstáváme, Deane. -Madam! Sbalte klukovi tašku.
Mami, řekni, že jsem nic neproved.
…Jsem jim říkala, ať nejezdí. Volala jsem, protože mě to vylekalo.
Neboj se, já si tě ohlídám. To ti slibuju.
Přísaháš?
Přísahám na život svojí mámy.
Za to můžeš ty! Ty prolhaná svině. Cos jim nakecala? Co?
Deane Scheimanne. Welcome home. Tvůj spis je něco.
Paní velitelko, buďte od tý dobroty a dejte mě a Deana na jednu celu.
Jako vážně?
To je Cijon Zorro. Psychopat. Zabil holku, šutrem. Vymlátil jí mozek z hlavy.
Má neustálej dohled.
A proč?
Všichni by ho nejradši zabili.
V místnosti na konci chodby máme dramaťák. Vsadím se, že tam se ti bude líbit.
To si fakt myslíš, že ti Freddy dovolí se
tu jen tak poflakovat, když ho nebudeš poslouchat?
Anchejsi!
Otevři pusu.
On a jeho šéf Freddy Sussan po mně jdou už asi rok.
Dej ho do cely k Cijonu Zorrovi.
Tam jsme nikoho nedali už několik let…
Celé to viděl, do hodiny by ho tu sežrali zaživa.
Danieli Scheimanne. Čekám venku,
protože mi neodpovídáš na zprávy. To se nedělá,
ale… tak co. Přišel čas srovnat účty.
Služba, služba, služba.
Co je?
Otevřete mi, prosím. Otevřete, pusťte mě ven, jinak tu zhebnu.
Kam to…
Do prdele! Zpátky!
Hned se vrať! Pojď sem. Pojď sem, ty zmetku! Jdu za tebou,
opovaž se udělat nějakou blbost!
-Počkejte! -Ty snad nevíš, kde jseš?
-Co? Sednout! Sedni si! -Počkejte! Počkejte, prosím!
Říkám ti, kurva, na prdel!
Už se ani nehni!
On ti nic neudělá.
Jde o tvýho spoluvězně, ne? Kvůli němu tu jsme.
Sežere mě zaživa.
Je tu už dva roky a zatím nikoho nesežral. A na vyžleti jako ty,
by si stejně nepochutnal.
Pozdravil jsi ho? Představil ses mu?
Ne.
Tak to udělej. Běž mu říct třeba: „Ahoj, jsem Dean, veselou Chanuku. Ručím za to,
že se ti nic nestane. Řekni: „Veselou Chanuku.“ Tak šup,
koukej se sebrat!
Jdeme. A žádný blbosti, mladej.
No šup: „Veselou Chanuku.“
Veselou Chanuku.
Máš rád Chanuku?
Ty budeš mít asi radši Purim.
To je větší odvaz, že jo?
Já mám nejradši… Nový rok stromů.
Čau.
Deane?
Zlato?
Copak se děje?
Nic…. Je Nový rok stromů.
No a? Proč jsi jak prase?
Je Nový rok stromů. Sázeli jsme stromky.
-To ti tak věřím. Co se opravdu stalo? -Sázeli jsme stromky. Je Tu bi-švat.
No jo, tak dobře. Svlíkni se, prosím tě, ano?
Právě se jdu…
Ne, ne, svlíkneš se tady, jinak mi zasviníš celej byt, jasný?
Jdu do sprchy.
-Hele, mám tě svlíknout sama? -Děláš si srandu? Tady se svlíkat nebudu!
Svlíkneš se hned teď.
-To snad nemyslíš vážně! -Všechno dolů. Hned teď.
-Posloucháš mě, co ti říkám? Svlíknout. -Ale no… Vždyť už jdu do sprchy.
Sakra.
Co to je?
Je opravdová? Co to je?
Kde jsi to vzal?
Víš ty vůbec, co to umí?
Chceš vědět, co to umí? Tak já ti to ukážu. Otevři pusu.
-Co blbneš, mami? To není moje! -Otevři pusu!
Otevři pusu a sklapni. Otevři ji!
No tak dělej!
To se stalo. Nekecám.
LOTR
Moje máma původně čekala dvojčata, víme? Moje dvojče, Aharon,
si přečetlo smlouvu a povídá. „Hele,
já se tiše potratím.“ „Jak potratíš?“ povídám. „Myslel jsem, že
v tom jedeme spolu.“ A on na to: „Hele, a viděl jsi ty rodiče?
Tady já fakt nezůstanu.“ „Aharone, nemůžeš mě v tom nechat.“
Jako by vás vypekl spolubydlící, se kterým si platíte byt.
„Viděl jsi, komu ta děloha patří, kámo? Tady já nezůstanu.“ Zkrátka,
táta mámu mlátil a přitom věděl,
že je v tom. Vy máte brečet a ne se smát.
Nechal mě s rodičema samotnýho. No, a táta mámu mlátil dál,
i když byla těhotná, i když o jedno mimino přišla.
A máma si povídá: „Já s ním nezůstanu.“ A on jí na to řekl:
„Jestli to dítě porodíš beze mě, zabiju tě a pak spáchám
sebevraždu.“ Okouzlující člověk, v lecčem jsem po něm.
Tak od něj máma zdrhla a vychovávala mě sama. A když
mi byl rok, dal táta mámě do auta bombu. Hustý, ne?
Co byste chtěli? Večer teprve začal. Takže dal mámě bombu do auta. Jak víme,
že to byl on? Protože: za a) máma neměla spory s podsvětím.
Je to zákonů dbalá podnikatelka. A za b) ta bomba ani pořádně nevybuchla,
takže máma hned: „Ten chlap nic neumí
pořádně.“
Jseš Dean?
Těší mě. Jestli u výslechu cekneš, máš to spočítaný.
Ty i ta tvoje posraná rodina. Skončíte stejně jako Anchejsi. Tak jasný?
Zorro, jdeme.
Veselou Chanuku, Deane.
Vám taky.
Máš rád Chanuku?
Svátek pro tlustý?
To máš recht.
Tvého kamaráda je mi líto.
Měla jsem ho ráda.
Moc ráda. Ale život jde dál…
a k tvojí smůle si tě za pár hodin vezme Armond z tajné služby a odvede tě
k výslechu.
Měl bys vědět, že odteď máš docela problém.
Řekneš mu, kdo to byl?
Kdo ti poradil mlčet? Zorro? Anchejsi? Už se k tobě dostal Freddy?
Chápu.
Abys věděl, ty vaše zásady jsou pro idioty.
Pro pitomce, co chtějí strávit zbytek
života za mřížemi.
Tohle chceš? Strávit celý život tady?
Tak jo.
Tohle jsou Anchejsiho věci.
Nemá nikoho, kdo by si je vyzvedl. Jsou tvoje.
Je trochu od krve, ale… bude ti. Zkus si ji.
Anchejsi ti řekl, že máš mlčet. Chápu.
Ale určitě ti taky řekl, že nemáš nikomu dělat pěšáka, že jo?
Takže co myslíš.
Co se asi tak stane, když je nenahlásíš.
Řeknou ti: „Dík, kámo“ a koupí ti něco v kantýně?
Přesně.
A právě proto…
jsem se dívala na tvoje obvinění, mluvila jsem se státním zástupcem…
a můžu ti zařídit propuštění.
Zproštění obvinění… za tvoji výpověď.
Ty povíš Armondovi, kdo zabil Anchejsiho, a já tě pošlu domů, než skončí Chanuka.
Ještě před osmou svíčkou.
Promysli si to. Dobře?
Je dneska dramaťák?
Jo.
Super. Ať jde s ostatními.
Vážně?
Není ho škoda?
Pojď, Deane. Pojď, pojď.
Jseš v pohodě, mrňousi?
Vedete mě k výslechu?
Ještě ne.
-A kdy? -Až se na tebe nachystaj.
Kdo je Armond?
Tajná služba.
A jak dál?
Armond Ben Šabat. Ale neboj se, to bude dobrý.
Jseš silnej kluk, to poznám.
Proč vám řekla, abyste mě dal k ostatním?
Radši buď zticha, jestli se ptáš na tohle.
My ti tady nedokážem poskytnout nepřetržitou ochranu.
Zabijou mě, jako zabili jeho?
Tak pojď.
Proto jen, proto jen,
že byl jsem tak na dně,
Já tu sloužím dlouho a Freddy to tu v podstatě řídí. Všechny tu má zmáknutý.
Drž se od něj stranou, než tě pustěj.
Už na tebe nikdy ruku nevztáhnu.
Dva roky ve vězení pro dospělý jsou nic proti
dvěma měsícům v týhle base. Puberťáci.
Nechcete být s nima ani v autobuse, natož být zavřenej v base,
no ne? Pro ránu nejdou daleko. Divný týpci,
co k vám přijdou a: „Hele, kámo, odkud jseš?
Dej mi svoje boty, dělej, koukej je navalit!“
„Co to máš za přízvuk? A odkud vlastně jseš?
Koukej navalit boty!“ Spousta divnejch týpků, co na vás číhají, ksichty,
jaký člověk venku nevidí, oči, co vůbec nemaj bělmo, jenom černý panenky.
„Dej si na mě bacha. Můj fotr je bos mafie.“
Prapodivný typy, co maj oholenou hlavu, ale zároveň maj vlasy na pěšinku.
Nejrůznější existence. Samozvaný psychiatři.
„My nejsme většinová společnost, je to jasný?“
Myslíte si, že jste měli těžkej život, ale pak slyšíte:
„Moje máma zapíchla tátu přímo přede mnou,
je nás celkem 17 sourozenců.“
A když si myslíte, že už je to celý, přijde bomba:
„Pak přímo přede mnou spáchala sebevraždu…
a můj brácha ji sežral.“
Jen tak si podřežou zápěstí. „Volám mu a on mi to nebere!“
A proč ne? Když ses jí chtěl dotknout
Děkuju. Děkuju. Teď se na chvilku posadíme.
Šlo vám to skvěle. Teď se posaďte.
Posaďte se. Tak. Sedněte si. Moc se vám to povedlo.
Šaríf by na vás byl pyšný. A já taky.
Mrzí mě, že trochu zkalím radostnou atmosféru, ale… Cheli mě požádala, abychom
si popovídali o tom, co se stalo Anchejsimu. A… Vím, že se mi nejspíš s
ničím nesvěříte, tak bychom mohli udělat takové cvičení, které se jmenuje „první
-vzpomínka“. -To bych nedělal.
Kdo začne?
Máme tu toho novýho.
Ahoj. Půjdeš sem? Zdejší hvězdy už na těchhle prknech stály.
Stačí nějaká drobnost, něco praštěného. Nic hlubokého.
Nemusíš. Rami?
-Rami, pojď nahoru! Dělej. -Rami, prosím.
-Ukaž se! -Posaď se. Hezky v klidu. Ano? V klidu.
Jen nám to přečti.
Jsem Nuriel Kramer. A ty seš?
Já jsem Luša.
Luša Svetřík.
A ty?
Dean.
A dál?
-Scheimann. -Těší nás. Vítáme tě tu.
Chceme se jen ujistit, že už jsi zapomněl, cos viděl. Že víš,
že se ti to celý jenom zdálo.
Na.
To je talisman, co tě chrání před potížema.
Teď ty, pojď. Tak šup. Vaše veličenstvo.
-Máš 15 minut na dvoře. -Zabil jsi svou ségru, ty nulo!
-Vylez, ty zmrde! Ukaž se nám! -Pojď sem, ty svině!
Dělej!
Dělej, dělej!
Máš telefonní kartu?
Tak pojď.
Už tě vzali k výslechu?
A co máš v plánu?
Daj mi pak pokoj? Freddy Sussan a ten kluk,
co má oči jak ďábel?
Na, karta je ještě tak z půlky plná. Zavolej mámě.
Vážně?
Dobrý den, dovolali jste se k Vardě Scheimannové.
Zanechte prosím vzkaz.
Ahoj, babi, mám tě moc rád. Jsi v pořádku? Já se mám dobře. Brzo se vrátím domů.
Nemusíš se strachovat. A dohlídni na mámu, Dekel je tam s ní sám.
Na 35:21 to skončí. To je za chviku.
To je součástí trestu?
Já jsem Dean.
Zorro.
Těší mě.
Pojď sem.
Bachařka říkala, že když budu práskat, pustí mě domů.
A…
Je to pravda?
Každýmu, kdo mu pomůže někoho usvědčit, ho Armond vykouří. A k tomu… návštěvy,
volna, víkendy doma, předčasný propuštění, co si vzpomene.
Tebe vyslýchal?
Mě nikdo nevyslýchá. Já o nikom vůbec nic nevím.
Blbý.
Blbý a zároveň dobrý.
A co bys dělal? Napráskal a šel, nebo mlčel a seděl?
Kdes vzal tu pistoli?
Deane, típni, prosím, tu cigaretu.
Slyšíš mě?
Tak to bylo. Nekecám.
To určitě.
Chtěl bys slyšet, odkud ji mám?
Slyšel jsem, že v Džaldžulji žije rodina teroristů,
co ti prodá pistoli za pár šupů. Od Džaldžulje jsme nebyli daleko
a Arabové mají rádi osly.
Tak jsme vyrazili, osel a já, ale nešlo to tak hladce,
jak jsem si myslel. A Arabové nejsou tak pohostinný,
jak se o nich říká. Ukázalo se,
že ani z těch oslů nejsou tak na větvi. Zaklepali jsme snad u 40 dveří.
Otevře mi Fatma, pak další Fatma,
nakonec otevřela jediná Fátima, který bylo tak 100,
nekecám. Babka. Povídám jí: „Fátimo,
uděláme spolu kšeft. Vyměním tohohle ‚koně' za pistoli.
‚Kůň' je sice trochu menší,
ale odnese tě, kam budeš chtít.“
A tady jsi skončil proč?
-Jen mi řekněte, že je v pořádku. -Mějte se, Tamaro.
Proč mi to nemůžete říct? Já to nechápu. Trestáte mě, protože si myslíte, že jsem
-zrůda? -Já si nemyslím nic, Tamaro,
já se vždycky držím faktů.
-A co jsou podle vás fakta? -Že jste na svého syna zavolala policii.
Jo aha. Vy máte děti?
Nashle.
Počkejte, moment, mohla byste mu prosím vyřídit, že ho mám ráda a ať na sebe dává
-pozor a že na něj myslím a že… -Nashle.
Ať si dá pozor…
Ty novej, pojď.
No teda, pamatovala jsem si tě většího. Ale kdepak, co? Jsi malý ťuťu ňuňu.
Chceš mluvit s mámou?
Co?
Jak „co“? Chceš mluvit s mámou?
Ne.
Tak jo.
Jaký má číslo?
Nula, tři, dva, sedm, pět, šest a jedna jedna.
Vezmi si to.
Haló?
Mami?
-Deane? Deane? Jsi v pořádku, zlato? -Jo.
Jo. Co je, mami, ty snad brečíš?
Ne.
Je mi líto, vězeňská služba nám seškrtala rozpočet na odchozí hovory.
Pojď sem, pojď ke mně, ty maniaku. Dělej! Tak už ti to stačilo?
Nebo tě mám chytit pořádně?
Takže, Deane Scheimanne, hodláš si nadobro posrat celej svůj život?
Víš co, když v base strávíš pár dní, zapomene se na to, ale šest měsíců,
to se s tebou potáhne. Tím už si posereš celej život.
Takže teď budeš od té dobroty, projdeš tam těmi dveřmi
a zachráníš si zadek.
Zachráníš sám sebe a taky bráchu, mámu a babičku a já nevím, koho ještě,
než bude pozdě. Jinak je připravíš o chuť žít a
oni ti to do smrti nezapomenou.
Rozumíme si?
Takže budeš mluvit?
Dobře. To ráda slyším, už jsem si myslela, že se ti tu líbí.
Máš hlad? Můžu ti udělat kukuřici. Předchozí spolubydla říkal,
že nic tak dobrýho nikdy nejed.
Kdo to byl? Pustili ho?
Jako každýho. Všichni přijdou a odejdou. Otevřeli si tu tábor Ofek.
A proč jsi tu sám?
Bylo to mý přání.
A proč?
1 251 kuřat.
Co?
Každej pátek je kuře. Zbývá mi 1 251 kuřat.
Co? 24 let?
Jak jsi to tak rychle spočítal?
Mám vadnej mozek.
Jo? Já taky. Ty jseš turista, víš? Jak dlouho tu budeš? Pár měsíců? Rok?
Stejně půjdeš brzo domů.
To nevím.
Každej, kdo dostane příležitost jít domů, odsud zmizí. Nebo se pletu?
Neteče tu teplá?
Někdy jo.
A co děláš v zimě? Sprchuješ se studenou?
Zvykneš si.
Ty se sprchuješ?
Každej druhej den.
Dneska ne.
Mladej!
Pojď sem.
Pojď, neboj se.
Já jsem Freddy Sussan a ty jseš Dean Scheimann.
Z Tel Avivu, zadrženej pro podezření…
No vida…
Takový věci se nedělaj.
-Já neudělal to, co tam píšou. -Deane Scheimanne, ty tvoje
amatérský zlodějinky mě vůbec nezajímaj.
Ale jak? Jak? Jak? Jak? Jak? Jak může někdo vzít baseballku na mámu a
-vyhrožovat, že ji ubije k smrti? -Já nic takovýho neudělal… podej mi to.
Já ti to dám, ale až se rozhodneš, jestli tvoje máma s bráchou, který bydlej…
v ulici Mučedníků 17… budou dál žít… nebo ne.
Tak fajn.
Pane dozorce, může někdo odsud ublížit mojí rodině?
Ne, nemůže.
A kam mě to vlastně vedete?
K výslechu.
Veselou Chanuku. Jak se vede?
Můžu dostat colu?
Dojdi tam.
Vzali mě… za důstojníkem… od tajnejch služeb.
Chlapi od tajnejch služeb jsou pitomci.
Ptají se vás: „Co se stalo?“ Začnete se vykrucovat:
„Nevím. Spal jsem, sprchoval jsem se.“ A on na to:
„Tady mi něco nehraje. Jak jsi moh spát a sprchovat se?
To tě ta sprcha neprobudila?“
Tady to je.
Vrchní dozorkyně ti už všechno vysvětlila, tak půjdem rovnou k věci.
Dozorkyně Cheli… nás s Anchejsim rozdělila.
Jeho poslala do cely a protože nikde už nebylo místo, připoutali mě u vchodu.
A?
A potom ráno…
-Ano? -Se otevřely cely a všichni vyšli ven.
Dál.
Anchejsi vyšel ze své cely.
A někdo k němu přišel.
Kdo?
Ne…
Neznámý.
Jak „neznámý“?
Neznámý.
Pak přijde fáze, kdy si to začne zapisovat. „Řekni mi,
co se přesně stalo.“ „Seděl jsem na zahrádce.“ A oni se vyptávaj,
jako kdybyste měli sloní paměť. „Kde jsi byl 3. 1. v 10:
03?“
„No, byl jsem… Jasně si vzpomínám,
že jsem byl já a jeden neznámý…“ A on si to zapisuje.
„A pak přišel ještě jeden neznámý.“
„Neznámý“ je k ničemu.
-Moment, nechte mě to doříct. -No?
Netlačte na mě.
„Jak,Neznámý'? To tam nemůžu napsat.“ „Jen to tam napište. Říkám, co si
-pamatuju. Já a Neznámý…“ -Ať píše a nezastavuje se.
-Vždycky když přestane psát, rozhodí mě. -Už píše.
Pište, jinak se nemůžu soustředit. Přišel,Neznámý'…
Říkáš,Neznámý', píše,Neznámý'. To je vše?
-Ne. -Oukej.
Byl tam ještě jeden.
A to byl kdo?
Další,Neznámý'.
Děláš si srandu?
Dva,Neznámí'.
My chceme jména, do hajzlu.
-Jména? Já jsem tu novej. Neznám je. -Podej mi je.
Tak jo, koukni se. Byl tam tenhle? Co? Koukni.
Pane vyšetřovateli, já se tu bál s někým seznamovat, ty kluci jsou
nebezpečný.
-Dobře. Cos viděl? -Nikoho jsem se nebál, z těch policajtů
jsem si utahoval, měl jsem z toho srandu. Policajt seděl a ptal se furt dokola.
-Někdo něco řekl? Někdo Anchejsiho strčil? -Jo, jo, jo. Viděl jsem
jak se začínají hádat.
-O co? -Nebyla to hádka, spíš spor.
-To je totéž. -Napište „spor“.
-To je totéž. -Pardon, byla to výměna
názorů, napište „spor“.
Ty zmrde! Ty si z nás budeš dělat prdel?
Nedělej z nás debily!
Zmrde!
Kdo to udělal? Kdo to udělal?
Pojď. Pěkně pomalu.
Mám tě vzít na marodku?
Jsem na tebe pyšnej. Jsi chytrej kluk.
Napij se.
Au.
-Neznámý? -Neznámý a další Neznámý.
-To stačí. -Co je?
Troubové.
Zaplatils Jackiemu, aby ho přived?
Jo.
Tak kde teda vězí?
Říkal, že to hned přivede.
Ten kluk mi fakt dělá starosti.
Tady je.
Co je?
Jseš frajer, Deane. Překvapils. Opravdu, že jo.
Překvapil.
To teda jo.
Není hezký, okrádat mrtvoly.
Ale docela ti sluší. Je trochu velká.
Hele, co po mně chceš? Nic jsem neřek. A ten zmrd mě zmlátil.
Baseballko, máš přístup k největšímu problému basy.
Je to ten tvůj zasranej spoluvězeň. A ty za nás všechny tenhle
problém vyřešíš.
Chelli mě už brzo přestěhuje. A já se s ním nebavím.
Po sčítáku, až tvůj kámoš zase usne, dáš vařit vodu v konvici, přidáš cukr a olej,
dobře to zamícháš a vyleješ to na něj.
-Ne. Ne. To neudělám. -Začne vřískat. Dáš mu polštář přes
ksicht a druhou rukou ho pobodáš. Rychle, šup, šup, žádný kraviny.
Ne, ne, to nejde. Nedokážu zabít člověka.
Ve čtyři ráno budem poslouchat. Stane se z tebe místní hrdina.
Ve čtyři ráno!
V kapse na tebe čeká malý překvápko.
Danieli? Danieli? Je tady nějakej Freddy, chce tě vidět.
Sussan nebo tak nějak.
Danieli?
Chceš se s ním vidět?
Danieli?