TENTO SERIÁL JE INSPIROVÁN SKUTEČNOSTÍ. JMÉNA A UDÁLOSTI BYLY ZMĚNĚNY.
Vstávej, Deane.
Paní! Sbalte tomu klukovi tašku.
Že jsem nic neudělal?
Volala jsem, protože jsem se ho na pět minut polekala.
- Půjdeš do pasťáku. - Neboj, kryju ti záda. Slibuju.
- Vážně? - Přísahám na svoji matku.
Je to tvoje vina, ty prolhaná děvko. Co jsi jim řekla?
Deane Scheimanne. Vítej doma. Tvůj rejstřík nevypadá slibně.
Říďo, co kdybyste nás píchli do jedné cely?
Ale, vážně?
To je Zion Zorro. Je to psychopat.
Zabil holčičku šutrem. Rozmlátil jí mozek. Je pod ochranou.
- Co? - Všichni ho chtějí mrtvýho.
Na konci chodby drama sál.
To ti prospěje už od pohledu.
Vážně věříš, že tě Freddy nechá být, když nebudeš dělat, co říká?
Ankheisi!
Otevři hubu.
On a jeho šéf, Freddy Sussan, po mně celý rok pasou.
Dejte ho do cely k Zorrovi.
S tím už roky nikdo nebyl.
Nemůže zůstat bez dozoru. Do hodiny bude mrtvý.
Danieli Scheimanne.
Čekám venku, protože jsi mi neodpovídal na zprávy. To není hezké.
A je čas srovnat účty, nemyslíš?
Dozorce.
- Dozorce! - Co je?
Otevřete, prosím. Prosím, do hodiny bude po mně.
Kam to…
Do prdele!
Vrať se!
Vrať se sem!
Vrať se, ty jeden…
Jdu za tebou, nedělej hlouposti.
- Počkejte. - Víš, kde jsi?
Ty to nechápeš? Sedni si! Neser mě!
Do prdele práce.
On ti neublíží.
- Tvůj spolubydlící. Proto jsme tady, ne? - Prý mě sežere zaživa.
Za dva roky tady nikoho nesnědl.
A ty jsi skrček. Ani by to za to nestálo.
Pozdravils ho? Představil ses?
Ne.
Tak do toho.
Běž, řekni mu: „Ahoj, já jsem Dean, šťastnou chanuku.“
Slibuju, že to bude v pohodě. Popřej mu hezkou chanuku.
No tak. „Hezkou chanuku.“
Dělej.
A nic podobnýho už nechci vidět.
Dělej. „Šťastnou chanuku.“
Šťastnou chanuku.
Máš rád chanuku?
Tipuju tě spíš na purim.
Vypadáš jako veselej kluk.
Pokud se ptáš mě,
já mám rád Den stromů.
Ahoj.
Deanku?
Deanku…
Co je tohle?
Nic, je Den stromů.
No a? Proč jsi tak špinavý?
Všichni jsme špinaví. Sadili jsme stromy. Na, zasaď si ho.
Proč mi kecáš? Co se stalo?
Je to pravda. Je Den stromů.
- Fajn. Prosím, svlíkli se. - Chtěl jsem…
Ne, svlíkni se. Taháš špínu po bytě.
- Jdu do sprchy. - Mám tě svlíknout já?
- Nechci se svlíkat. - Svlíkni se, dělej!
Zbláznila ses?
Okamžitě se svlíkni!
Jdu se osprchovat!
Do háje.
Co to je?
Je opravdová? Co to má být?
Kdes ji vzal?
Víš, co to dokáže?
Chceš to vidět?
Já ti to ukážu. Otevři pusu.
Co ti je, mami?
- Není moje… - Drž zobák a otevři pusu.
Otevři pusu.
Fakt, přísahám.
LOTR
Máma čekala dvojčata.
Mý dvojče Aaron viděl naši životní smlouvu a říká: „Jdu na potrat.“
Říkám: „Co? Měli jsme se reinkarnovat spolu.“
On na to: „To ne, vole. Viděls ty rodiče? Na to nemám.“
„Nedělej to.“ Jako by měnil byt. „Viděls tu domácí?
Nezůstanu tu, brácho."
Táta mámu často bil. Viděl, že otěhotněla a tak.
Nesmějte se mi, brečte. Ne, teda naopak.
Nebrečte se mnou, smějte se. Jo?
Nechal mě s našima samotnýho!
Táta mámu bil i v těhotenství.
I po tom potratu, takže pak řekla,
že odchází, a on: „Jestli to děcko budeš mít beze mě,
zabiju tebe a pak sebe.“
Skvělý chlap, mám toho spoustu po něm.
Takže máma od něj utekla a vychovala mě sama,
a když mi byl rok, táta jí nastražil do auta bombu.
Co se vám nezdá? Večer právě začal.
Měla v autě bombu. Jak poznali, že to byl on?
Protože za A, moje máma nemá nepřátele mezi zločinci.
Naprosto legitimně podniká.
A za B, ta bomba selhala. Máma na to: „Nic neumí udělat pořádně.“
Ty jsi Dean?
Vítej.
Pokud něco kecneš u výslechu,
přijdeš o kejhák ty i tvoje rodina,
přesně jako tvůj kámoš Ankheisi.
Rozumíš?
Zorro.
Pojď.
Šťastnou chanuku, Deane.
Šťastnou chanuku.
Máš rád chanuku?
Svátek pro tlustý baby.
Taky pravda.
To s tvým kamarádem mě mrzí.
Měla jsem ho ráda…
Hodně.
Ale život musí jít dál.
A bohužel pro tebe tě brzo odvedou k výslechu,
a říkám ti na rovinu, že máš průser.
Víme, že jsi viděl, kdo tvému příteli ublížil.
Řekneš, kdo to udělal?
Kdo ti řekl, abys mlčel?
Zorro? Ankheisi? Už s tebou mluvil Freddy? Kdo?
Jasně.
Poslyš, tyhle kodexy jsou pro idioty.
Pro hlupáky, co chtějí strávit celý život ve vězení.
To bys chtěl?
Fajn.
Tohle jsou Ankheisiho věci.
Nemá příbuzné. Vezmi si to.
Je to trochu od krve, ale…
Bude ti to slušet, zkus to.
Koukám, že tě Ankheisi poučil, ať mlčíš.
V tom případě ti určitě řekl, ať neděláš pěšáka, ne?
Tak mi něco řekni.
Co se asi stane, když je nenahlásíš, co?
Řeknou: „Díky, vole,“ a pomůžou ti v kantýně?
Přesně tak.
Proto
jsem prošla tvůj rejstřík a promluvila s prokurátorem.
Můžu ti zařídit propuštění.
Stáhnou ta obvinění
výměnou za tvoje svědectví.
Řekni ZD Armondovi, kdo zabil Ankheisiho,
a než skončí chanuka, budeš doma.
Ani o den později.
Přemýšlej o tom.
Ano?
Je dneska dramatický kroužek?
- Jo. - Dobře.
Ať jde s ostatními.
A proč?
To s ním nemáš soucit?
Deane, pojď.
Pojď sem.
Jsi v pohodě, prcku?
- Berete mě na výslech? - Ještě ne.
- Tak kdy? - Až budou připravení.
- Kdo je to ZD? - Zpravodajský důstojník.
Armond?
Jo, Armond Ben Šabat.
Neboj, bude to dobrý. Ty něco vydržíš, to jde vidět.
Proč Cheli chce, abych tam šel?
Radši drž pusu, pokud se ptáš na to. Nemůžeme tě chránit 24/7.
Zabijou mě jako Ankheisiho?
Pojďme.
Jen proto,
že jsem se cítil mizerně…
Choval jsem se k tobě
tak odporně…
Jsem tu už spoustu let. Freddy má tohle vězení pod palcem.
Drž se od něj dál, než budeš venku.
Už nezvednu ruku…
Radši strávím dva roky ve vězení než dva měsíce v pasťáku.
S pubošema nechcete jet v autobuse,
natožpak žít v base.
Tam jsou ti největší násilníci.
Magoři, co k vám přijdou: „Hej, vole. Odkud jsi? Dej mi svý boty.
Moc toho nakecáš. Odkud jsi?
Dej mi ty boty!“
Čumí na vás skrz ty malý okýnka. Takový tváře z venku neznáte.
Úplně černý oči. Žádná bílá.
„Kde je Armond Miara?
Co máš s Armondem?“
Všechny ty děcka. Plešatý, ale pořád mají účes.
Takhle vypadají. Jako psychouši.
„Nejsme normální, kapiš?“
Každý má svoji story. Přijde vám ta moje drsná?
Oni řeknou třeba: „Máma přede mnou zabila tátu.
Mám šestnáct bráchů a sester.“
Když myslíte, že horší to být nemůže, něco přijde.
„A pak přede mnou zabila i sebe
a pak ji brácha snědl.“
Lidi si jen tak podřezávají žíly: „Volám, a nikdo to nebere!“
Děkuju.
Posaďte se.
Výborně. Sedněte si.
No tak, sednout.
Sedněte si. Super. Mike Sharif by na vás byl hrdý.
A já taky.
Mrzí mě, že vám zkazím náladu,
ale…
Cheli chce, abychom probrali, co se stalo Ankheisimu.
Vím, že od vás nemůžu čekat něco od srdce,
tak mě napadlo zkusit cvičení zvané „první vzpomínka“.
To snad radši ne.
Kdo chce začít?
Tady novej.
Ahoj.
Půjdeš sem? Tady už zářily všechny velké hvězdy.
Můžeš udělat nějakou pitomost nebo malou vzpomínku.
Ale nemusíš.
Rami.
Dělej, Rami!
Rami, prosím.
Do toho!
Posaď se.
Já jsem Nuriel Kremer. A ty?
Já jsem Luša.
Luša Svetr.
A ty?
Dean.
Dean a jak dál?
- Scheimann. - Těší mě. Vítej.
Chceme jenom vědět, jestli jsi zapomněl, cos viděl.
Jestli chápeš, že sis to celý vyfantazíroval.
Tohle je požehnání domova. Odhání smutek.
Ty. Pojď nahoru.
Jsi na řadě, pane.
Máš 15 minut.
Proč jsi zabil svoji ségru, vole?
Ty zmrde!
Do prdele.
Hej, černej!
Máš kartu?
Myslíš, že seš výjimečnej?
Pojď sem.
Už tě vyslýchali?
Co budeš dělat?
Nechají mě na pokoji? Freddy Sussan a ten s ďábelskýma očima?
Je tam tak na půlku hovoru.
Zavolej svý mámě. Na mě.
Fakt?
Dovolali jste se Vardě Scheimannové. Prosím zanechte vzkaz.
Mám tě rád, babi.
Jsi v pohodě?
Nic mi není. Brzo budu doma, neboj se.
Hlídej mámu, je sama s Dekelem…
Potrvá to do 35:21. Skončí to brzo.
Je to součást tvýho trestu?
Jsem Dean.
Zorro.
Těší mě.
Pojď sem.
Cheli mi řekla, že když je prásknu, půjdu domů.
A?
Je to pravda?
Armond svědkům podkuřuje,
když mu můžou pomoct.
Návštěvy, svátky, víkendy doma,
předčasný propuštění.
Tebe vyslýchal?
U mě není důvod.
Nemám co na koho prásknout.
To je na hovno.
Jo. Ale taky štěstí.
Co bys udělal ty? Mluvil a šel domů, nebo mlčel a zůstal?
Kdes vzal tu pistoli?
Deane, uhas tu cigaretu, prosím.
Slyšels mě?
Fakt, přísahám.
No tak.
Chceš pravdu? Tentokrát vážně?
CESTOVATELÉ IZRAELE
Slyšel jsem o teroristech v Džaldžulji,
co levně prodávají spoustu zbraní.
Nebyl jsem odtamtud daleko a Arabi mají rádi osly.
Tak jsem tam šel s oslem,
ale bylo to složitější, než jsem čekal.
Arabi nejsou tak pohostinní, jak se říká.
A ani tak nezbožňujou osly.
Klepali jsme asi tak na 40 baráků. Po dvou Fatmách nám otevřela Fatima.
Bylo jí dobře 100 let, přísahám. Sto let.
„Fatimo, dohodněme se. Koně za pistoli.
Malý kůň, ale zdravý. Doveze tě, kam potřebuješ.“
A proč jsi v base?
- Řekněte, že je v pořádku. - Nashle.
Proč mi neodpovíte? Já to nechápu.
Protože máte pocit, že jsem zrůda?
Přísahám, Tamaro, zajímají mě fakta, ne pocity.
Tak jaká jsou fakta?
Že jste na syna zavolala policii.
Jo tak.
Máte děti?
- Nashle. - Počkejte moment.
Řekněte mu, že ho miluju a ať si dá pozor a že na něho myslím…
- Nashle. - A ať nezapomíná…
Pojď, novej.
No teda, pamatovala jsem si tě vyššího,
ale ty nejsi velký.
Jsi drobek.
Chceš mluvit s mámou?
- Cože? - Jak cože? Chceš mluvit s mámou?
Ne.
Tak jo, fajn.
Jaké má číslo?
Nula, tři, dva, sedm, pět, šest, jedna, jedna.
Na.
Haló?
Mami?
Deane?
Deane.
Zlatíčko, jsi v pořádku?
Mami, ty brečíš?
Ne.
Promiň, vězeňská služba nám snížila rozpočet na telefon.
Takže, Deane Scheimanne,
chceš si podělat život nadobro?
Na den nebo dva v base lidi zapomenou.
Ale šest měsíců tě poznamená navždycky.
Posere ti to celý život.
Udělej pro mě něco. Projdi těma dveřma a zachraň se.
Sebe, bráchu, mámu, babičku
a koho chceš. Než bude pozdě.
Protože jim sebereš vůli žít a nikdy ti neodpustí.
Rozumíš?
Budeš mluvit?
Dobře.
To jsem ráda. Už jsem myslela, že tu chceš zůstat.
Máš hlad?
Můžu ti uvařit dušenou kukuřici.
Můj předchozí spoluvězeň říkal, že nic lepšího nejedl.
Kdo to byl? Je venku?
Jako všichni ostatní.
Lidi přicházejí a odcházejí.
Letní tábor v Ofeku.
A proč jsi tu sám?
Protože jsem chtěl.
Proč?
Tisíc dvě stě padesát jedna kuřat.
Co?
V pátek je vždycky kuře.
Tolik mi ještě zbývá.
Dvacet čtyři let?
Jak jsi to tak rychle spočítal?
Mám problém s mozkem.
Jo? Já taky.
Ty jsi turista.
Na jak dlouho tu jsi? Pár měsíců?
Rok?
Taky půjdeš brzo domů.
Já nevím.
Ti, co dostanou šanci jít domů,
jdou.
Nebo snad ne?
Není tu teplá voda?
Někdy.
Co děláš v zimě? Sprchuješ se ve studený?
Zvykneš si.
Sprchuješ se?
Obden.
Dneska ne.
Pojď sem, kluku.
Pojď sem. Neboj se.
Jsem Freddy Sussan.
A ty jsi Dean Scheimann.
Z Tel Avivu, zatčenej pro podezření z…
Ty vole.
To nejsou hezký věci.
- Neudělal jsem, co se tam píše. - Deane Scheimanne, je mi fuk…
Je mi fuk, jaký hovadinky jsi prováděl.
Ale… jak?
Jak?
Jak může kluk vzít baseballovou pálku na mámu?
- A vyhrožovat jí? - To je lež. Dej mi to.
Dám ti to, až se rozhodneš.
Jestli tvoje máti a brácha, co žijou…
v bytě číslo 6 na ulici Mučedníků,
přežijou, nebo ne.
Jasný?
Dobře.
Dozorce Tully,
můžou zdejší vězni ublížit mý rodině?
Ne. Běž domů.
Kam mě teď vedete?
K výslechu.
Šťastnou chanuku.
Jak se máš?
Dáte mi colu?
Vzali mě
ke zpravodajskýmu důstojníkovi.
Hloupější lidi jste nepotkali.
Spousta otázek. „Co se stalo?“
Hrajete blbýho. „Nevím. Já spal. Myl jsem se.“
On na to: „To je blbost. Jak můžeš spát a mýt se zároveň?
To tě ta voda neprobrala?“
Tady máš.
Ředitelka ti řekla, co a jak. Dáme se do toho. Co se včera dělo?
Paní ředitelka mě a Ankheisiho rozdělila.
Poslala ho do cely.
Blok byl úplně plný, tak mě přivázala u vchodu.
Dobře. Dál?
- A ráno… - Jo?
…se cely otevřely a všichni vyšli ven.
A dál?
Ankheisi vyšel ze svý cely.
Přišel za ním týpek.
Kdo?
Nějaký anonym.
Jaký anonym?
Anonym.
Dělá si poznámky, znáte to. „Pověz mi, co se stalo.“
„Byl jsem na zahradě…“ Čekají, že máte superpaměť.
„Kde jsi byl 10. listopadu, v 8.43 přesně?“
„Byl jsem…“
„Jediný, co si jasně pamatuju, že jsem…“
„Já a nějakej anonym…“
Zapisuje si. „A nějaký anonym.“
- „Anonym“ mi nepomůže. - Já si vzpomenu.
- No? - Nespěchejte na mě.
„Nemůžu napsat ‚anonym‘.“
„Tak si to pamatuju. Já a nějaký anonym…“
Mate mě, když přestane psát.
Nemůžu se soustředit.
„Pište si dál. Nemůžu se soustředit. Přišel další anonym.“
Řekneš anonym, napíše anonym. To je celé?
- Ne. Byl tam další. - Dobře.
Fajn. Kdo?
Další anonym.
- Vážně? - Dva anonymové.
Řekni nám jména.
Jaký jména? Jsem tu novej.
Podej mi…
Tak hele.
Byl tam tenhle? No? Podívej se.
Pane vyšetřovateli,
já se bál seznámit, vypadají nebezpečně.
Fajn. Co jsi viděl?
Nebál jsem se. Rád jsem nasíral policajty.
Ten polda tam sedí a ptá se pořád dokola na totéž.
- Řekli něco? Strčili Ankheisiho? - Jo.
Jo, viděl jsem, jak se hádali.
- O čem? - Spíš debatovali.
- To je fuk. - Debatovali.
- To je jedno. - Promiňte, napište „debatovali“.
Ty zmrde, chceš tu dál plácat?
Přestaň si ze mě dělat prdel!
Kdo to udělal?
Pojď, půjdeme pomalu.
Chceš jít na ošetřovnu?
Jsem na tebe hrdý.
Jsi chytrý kluk.
Napij se.
- Anonym? - Anonym a další anonym…
- Dost. - Co máš za problém?
Banda blbců.
Zaplatils Jackymu, aby ho přivedl?
Jo.
- Tak kde je ten červ? - Říkal, že ho přivede.
Ten bílej prcek mě znervózňuje.
Je tu.
Co se děje?
Deane, byls opravdovej chlap.
Překvapils mě.
- Vážně. - Rozhodně.
To teda.
Není slušný okrádat mrtvoly.
Ale sluší ti to. Možná je to trochu větší.
Nechte mě. Mlčel jsem. Zmlátil mě kvůli vám.
Baseballko, máš přístup k největšímu problému tady.
K tomu hajzlovi v tvý cele. A ty ho pro nás všechny vyřešíš.
Cheli mě přesune. Nemluvím s ním.
Po sčítání ve čtyři ráno jde tvůj kámoš zas spát.
Ohřeješ vodu v konvici,
přidáš cukr a olej a naliješ to na něj.
Ne. Ani náhodou.
Bude křičet.
Přes ksicht mu dáš polštář a druhou rukou bodneš.
Rychle, žádný blbosti.
Neumím zabíjet. Nemůžu zabít člověka.
Ve čtyři budem vzhůru a budem čekat na tvůj hrdinskej kousek.
Ve čtyři ráno.
V kapse máš dáreček k chanuce.
Danieli?
Danieli, je tu nějaký Freddy. Chce tě vidět.
Sussan, nebo tak něco.
Danieli?
Přijdeš sem za ním?
Danieli?
Překlad titulků: Veronika Kubíčková