DETTA ÄR EN DRAMATISERING AV EN SANN HISTORIA
NAMNEN HAR BYTTS UT
Be din kompis att lämna tillbaka basebollträet.
Du och Zorro verkar komma överens. Var försiktig.
Hans förra cellkamrat, Shmuel Ben Achia, tog livet av sig.
Vad hände med tjejen? Dö, din jävel!
Jag skulle uppskatta om du har ihjäl svartskallen idag.
Jag saknar dig, älskade mormor.
-Vem? -Pinny Drori.
Jag orkar inte höra fler lögner. Du är som din pappa.
Som pappa, säger du?
Längst bort ligger dramasalen. Den kommer att göra dig gott.
-Vem vill börja? -Nykomlingen får börja.
Vill du komma fram? De andra har redan briljerat.
Jag har förstört hans liv. Berätta att hans mormor är sjuk.
Hon är den enda han gillar. Han tror inte på mig längre.
-Vad har vi gjort? -Håll truten.
Är ni inte vänner imorgon hamnar en av er i helvetet.
Dean Shaiman, Freddy Sussan här. Minns du mig?
Skicka in honom hit.
Freddy.
Jag heter Aliza.
-Freddy Susan. -Trevligt att träffas.
Du är rolig.
Tycker du?
En riktig lustigkurre.
Vem är du?
Jag tar det helst inte inför din brud. Det är respektlöst.
Jag är inte hans "brud".
-Du är en brud. -Jaja. Säg vad det är.
-Du är skyldig mig 380 shekel. -Va?
-Menar du allvar? -Ja.
Leveransen av rören, du vet?
Vilka rör?
Hur kom du fram till det?
Hur?
Varor, leverans, tjugo års ränta…
380 shekel.
Okej, i så fall kan jag…
Jag kan skicka pengarna.
Jag skojar bara. Varför är ni så allvarsamma?
-Slappna av. -Lägg av.
Är inte du komiker?
Hur känner ni varandra?
Hur känner vi varandra, Dean?
-Daniel. -Ja, just det.
Vi har jobbat med renoveringar ihop.
Ja, precis.
Fastigheter.
Renoveringar?
-Okej… -Det var länge sen.
Jag…ska bara gå och kissa.
Snygg brud.
Varför är du så spänd?
Hur är det själv?
Vad gör du nu för tiden?
Jag är låssmed.
Är du?
Visst är det otroligt?
Minst sagt.
Du har fått ordning på livet.
Hur mår dina tre mammor?
Två av dem mår bra. Den tredje har gått bort.
Tråkigt att höra.
Hur mår din mamma?
Hon mår bra.
-Vill du ha en cigg? -Nej tack. Frugan väntar.
Det var kul att se dig.
Vi ses när vi ses.
Jag kom bara hit för underhållningen.
Kul att du kom.
Har du…?
Har du kontakt med nån från den tiden?
Ja, med de som lever.
Hälften har mördats. Andra sitter inne.
Kommer du ihåg det där om…?
Vad var det Chelli brukade säga?
-Menar du procenten? -Att 96 procent överlever?
Just det.
Hon visste nog vad hon pratade om.
Ja.
En del har behållit sina namn.
Okej.
Kul att se dig.
Vet du…
…vad som hände Zorro?
Skulle jag veta det?
Ingen aning.
-Inte? -Nej.
Om inte du vet var han är lär han ligga i graven.
Du tar väl hand om dig?
-Va? -Ta hand om dig.
Jadå.
Vi ses.
Hej då.
Du…
Är du rädd för mig?
Okej.
Cellen är liten. Du har inget val till slut.
God morgon. Har ni blivit vänner?
Jag delar cell med en psykopat, mormor.
Du får försöka att lugna ner dig. Jag ska se vad jag kan göra.
-Hör du mig? -Ja.
Jag kommer och hälsar på. Gå inte tillbaka till rummet.
Var nån annanstans så länge. Jag kommer strax, hjärtat.
Hej då.
"Bara för den saken…"
Dean, va?
Jag vill gissa.
Människohandel?
Inte det?
Folkmord.
Nej.
-Försäljning av narkotika? -Varmt.
Jag ger upp. Hur hamnade du här?
I en Lamborghini.
Säg till om du vill ha skjuts.
Går du upp idag?
Du borde. Detta är ett tryggt rum.
Vi har galler här och allt.
Jag litar inte på folk.
Okej.
-Om det bara är du och jag? -Du är också "folk".
Okej.
Jag har ett förslag.
Ge det ett försök. Sen ska jag sluta tjata.
-Vad ska jag ge ett försök? -Övningar som jag vet funkar.
Övningar?
Jag vet att problemen i ditt liv har med din mamma att göra.
Tro't eller ej, men du är inte unik.
-Tack. -Ingen orsak.
Jag kommer att sitta här framför dig och låtsas vara din mamma.
Du berättar vad du går och bär på. Vad är det som är så roligt?
-Inte ens mamma kan låtsas vara min mamma. -Inte? Är det så pass illa?
Ja.
I så fall kan jag låtsas vara Sunny Bracha.
Känner du till honom?
Han hette faktiskt Sunny.
Men namn är inte så värst viktiga.
Föräldrarna måste ha tänkt: "Han ska få ett knepigt namn."
Var fick de det namnet från? Ett mc-märke? Vad är Sunny för namn egentligen?
-Lusha. -Ja?
Kom och sätt dig här.
Här.
Hej.
Dean, detta är…
…Sunny Bracha.
Sunny Bracha?
Berätta hur det känns att han gjorde dig kriminell.
Det gjorde han inte. Vi var blodsbröder.
Sunny blev min räddning från den tråkiga vardagen.
Det tog en kvart igår. Vad är det?
Inget!
Jag hade ingen att vara med, inget att göra.
Livet sög.
Och Sunny?
Han levde drömmen.
Han var kriminell. Alla visste vem han var.
Han var snäll också.
Han var faderlös.
Precis som jag.
Hans mamma var som min – inte helt närvarande.
Grabben var den värsta tjuv jag visste. Jag var tvungen att träffa honom.
Det var ett måste.
Du ville bli som jag.
Ja, såklart. Du som är så snygg och respektabel.
Du har en leopardmössa, en kunglig mantel och en finne på näsan.
Ja, jag ville bli som Sunny.
Men Sunny var inte dum. Han valde sina vänner noga.
Om jag skulle säga som det var, att jag ville bli som honom,
hade han garvat åt mig.
Så vad gjorde jag?
Hur får man tag i en tjuv? Man skapar förstås ett tillfälle.
Han kom till mig när jag spred ryktet om att jag också var tjuv.
Vilken stämning.
Det blev en annan atmosfär här inne. "Berätta mer om stölderna."
Jag har hört talats om dig. Jag visste inte att du var så liten.
Det är bra i vår bransch.
Ser du hur söt jag är?
Jag stjäl vad jag vill.
Okej.
Vi var absolut inte gjorda för varann. Ett av mitt livs sämsta matchningar.
Han visade sig vara ett riktigt proffs. Han var den värsta mentor jag haft.
I genomsnitt stal vi säkert 60 plånböcker om dagen.
Statistiken talar för att jag har rånat nån ni känner.
Jag känner ingen ånger.
Döm mig inte. Jag har redan blivit dömd.
Solglasögon, bankkort, köksapparater.
Tre månader senare hade jag byggt en fontän föreställande ett kissande barn.
Strålande…
Varje morgon gick jag och Sunny till vattenlandet.
Vi smet in. Han hjälpte mig över stängslet.
Jag tjuvåkte med honom. Vi var riktiga proffs.
"Jag ska visa dig hur man gör."
Ni skulle ha sett mig där på vattenlandet.
Jag såg så gullig och oskuldsfull ut.
Jag gick omkring i flip-flops och rånade folk på sina plånböcker.
Jag gick före i kön till vattenrutschkanorna.
Efteråt drog vi till nöjesparken. Vi visste var vi kunde smita in där.
Man klättrade upp för en stolpe. Där uppe var det fullt av krossat glas.
När man tagit sig över det var man inne i parken.
Väl där inne gick vi klädda i luvtröjor.
Inte misstänksamt alls.
Det fanns en åkattraktion som hette Tagada där.
Vet ni vad det är?
Den snurrar runt. Musik spelas.
Innan åkturen var man tvungen att lägga ifrån sig lösa ägodelar.
Väldigt säkert…
Åkturen pågick i exakt åtta minuter. Man kommer inte ut innan dess.
Mitt i allt det roliga ser de som åker att vi snor deras grejer.
De kan inget göra. Och 90-talsmusiken…
Vi tömmer deras väskor mitt framför dem.
"Hallå! Vad fan!"
I plånböckerna låg det ibland entrékort till simbassänger.
Gamla tanter simmar alltid med huvudet ovanför ytan.
"Det är så trevligt med ungdomar här." "Trevligt att se dig också, damen."
Så fort tanten vände sig om stal jag hennes plånbok.
Ja, jag vet. Förlåt.
Det är preskriberat.
Jag snodde alltså hennes plånbok.
Tanters plånböcker är tjocka som kuber.
De har pinkoden uppskriven på en lapp också. "Glöm inte: 4582."
De plånböckerna var bäst.
Jag gav honom en kram. "Ja!"
"Uppmuntra inte tjuvar." "Det är vi som är tjuvarna."
Men sen…
Sen tog girigheten över.
En rödhårig kompis föräldrar bjöd familjen på semester till Seychellerna.
Jag var intresserad av en grej som hans pappa hade gömt på vinden.
En grej?
Ja!
Vi var en egen rörelse. Men framför allt var vi vänner.
Sunny och jag var bröder, kollegor…
…blodsbröder.
För pengarna köpte vi ecstacy som jag sålde vidare i skolan.
Ingen misstänkte mig. Köparna litade på mig.
Du ska lämna min son i fred!
-Vad sysslar du med? -Du går genast hem!
Stick härifrån.
-Försvinn! -Jaja…
Yiftach, hallonet…
Hur är läget?
Det är bra.
-Hur är det själv? -Det är bara bra.
Har du det bra här?
Visst.
Ingen vågar jävlas med mig längre.
-Har de gjort det? -Ja, men aldrig igen.
Jag är fadder för treorna.
Skolan är trist. Det är som vanligt.
Skönt att höra.
När är du ute igen? Ska jag spara anteckningar åt dig?
Ja, gör det.
Tiden är ute.
-Men… -Du hörde.
-Skulle inte du träffa din mormor? -Är hon här?
De visiterade henne. Hon hade med sig nåt.
Mormor!
Hej.
Men du…
-Är maten slut i Jerusalem? -Det är torka.
Det är första gången jag har med mig saker till fängelset.
Jag hoppas att jag valde rätt.
Här har du din kudde.
Jag tog med flingor också, men jag fick inte ta in dem.
Vilken sort?
Nå?
Vi har pratat med två advokater och mannen som skickade dig till hemmet.
De säger att vi kom undan lindrigt.
Jag tänkte att…
…jag kunde bo hos dig. Det är lugnare där.
-Det… -Jag lovar att sköta mig.
-Har mamma berättat att jag är sjuk? -Var det sant?
-Kommer du att bli bra igen? -Ja, självklart.
Ingen domare skickar hem en om man har sålt narkotika.
Det bästa du kan göra är att uppföra dig väl.
Om du har tur släpps du ut några månader tidigare.
Jag vill hem nu.
Hjärtat…
Orkar du hålla ut?
Kan du försöka att passa in och inte ställa till med problem?
Kan du det?
För min skull?
Håll ut.
Bråk är oundvikligt i fängelset. Vad beror lojaliteten på?
Vad förenar människor? Jo, intressen.
Två personer gillar att spela. De blir vänner.
I fängelset tvingas man att bli vänner.
"Ni kommer från samma ställe. Varför gör du inte som han gör?"
Ska jag bry mig om folk från min hemort? "Varför ställer du inte upp för honom?"
Sen har vi cellkamraterna.
"Var snäll. Bråka inte med honom."
Men de bryr sig inte om man blir våldtagen på natten.
Jag delar cell med Mowgli. Han har ihjäl tjejer med en sten.
Han lärde sig det i Afrika.
-Det är så de visar kärlek. -Nu räcker det.
Hur hade du det i skolan?
Jag fick högsta betyg.
I vadå?
I matte.
Det är sant.
Jag bytte skola i fyran.
Jag var blyg första dagen och hade blicken fäst på golvet.
Men så ser jag en tjej. Oshrit.
Hon ser lurig ut, som Zohar Argov.
Hon smyger sig på mig och ropar…
"Han är ny!"
Killen bredvid säger: "Vänd dig inte om."
Jag undrade vad det handlade om. Jag ville inte vara oschysst mot henne.
Jag blev osäker.
Hon fortsätter: "Han är ny!"
Han insisterar: "Vänd dig inte om." Men jag var så illa tvungen.
Då säger han…
"Du bestämmer."
Så jag vänder mig om. Tjejen ser mig i ögonen och säger…
"Får jag ett punghår för tio shekel?"
"Jag sa ju att du inte skulle vända dig om."
Det lät som en bra affär. "Jag plockar ett hår på rasten."
Hon kunde ha fått det där och då, men jag hade inte hår på pungen.
Jag hade gärna gett henne det.
Så vad gjorde jag? Jag gick fram till en annan kille och frågade…
"Tidhar…" "Ja?"
"Säljer du ett punghår för fem shekel?"
"Det är till Oshrit, va?"
"Förstör inte det här nu."
Han ber mig att följa med. Vi går in bakom vakten Igors kur.
Igor ser oss och säger: "Den där Oshrit…"
Han drar ner byxorna…
…och säger nåt oväntat. Han frågar:
"Vill du välja?"
"Ja, nu när du säger det, så tar jag nog det där.
Nej, det du pekade på precis. Det blir bra."
Jag valde ut ett fint hårstrå till Oshrit.
Jag som är så omtänksam kunde inte överlämna det som det var.
Det skulle slås in. Jag rev ut en sida ur ett häfte.
Jag slog in hårstrået i pappret och skrev: "Till Oshrit."
Jag gick fram på rasten…
Kom.
Hon tittar på mig. "Har du det?"
En feminin och charmig tjej.
Jag räckte över kuvertet. Dåren öppnade det på en gång.
Vi gick inte ens åt sidan. Alla visste att hon…
Hon tittar på det.
Sen säger hon:
"Det är Tidhars, va? Ge hit pengarna."
Du är grym!
Fy fan vad bra!
Säg nåt.
Hallå?
Bruce Lee här har inte sett din Chelli. Härma henne.
Härmar du Chelli?
Kom igen, då.
Gör det!
"Ni får bara ta med er knivar till avdelningen i gott syfte.
När vi räknar er börjar vi från noll."
Jag sa ju det.
Dra skämtet om svartskallen.
Avdelning B, kontroll om fem minuter.
Härmar du mig också?
-Inte direkt. -Få se.
Det var bara på skämt.
Visa. Du var riktigt bra.
"Svartskallen gillar inte Super Mario."
-Kom igen. -Härma svartskallen!
Mowgli är från djungeln Och han spöar barn
Visa att du är en man.
Jag vill inte.
-Kom igen, fegis. -Slår du mig med en burk annars?
Mowgli är från djungeln Och han spöar barn
Jag förstår ditt hat.
Jag hade ihjäl henne.
Sånt gör man inte.
Jag lovar, jag ska inte ha ihjäl fler.
Varför gjorde du det?
Vet inte.
Hur vet du att det inte händer igen?
Jag bara gör det.
Nu när du är här.
Fin kudde.
Kudden!
Ge mig majsen.
Här.
Du skojar…
Jag är helt väck.
Är det så?
Det är tunga grejer.
Visst?
Zorro.
Ja?
Förlåt för att jag var ett as.
Tänker du på Mowgli?
Det är lugnt. Vi släpper det.
Bra.
Be om permission. Chelli vet hur nära du stod din mormor.
Nej tack.
Varför inte? Det är viktigt med begravningar.
Jag är för ledsen.
En liten vit skit.
En i taget.
Här, Lusha!
Freddy!
Freddy, passa!
Hög boll!
-Passa! -Här!
Säg nåt kort bara.
Det är ohyfsat.
Du har faktiskt inget val.
"Det är 96 procents chans att ni kommer hit igen.
Ni är helt odugliga. Era hjärnor är pyttesmå."
-Vad heter han? -Jag vet ju inte det.
-Vem vet inte vad ens pappa heter? -Han ska ha försökt att döda oss.
Det är sant.
-Hur då? -Han provade olika sätt.
Har du aldrig träffat honom?
Jo, jag hittade hans adress bland mammas anteckningar och åkte dit.
Jag tog med två vänner. Vi knackade på redlösa.
Han öppnade dörren och skällde ut oss.
"Är det ni som kastar ägg på min bil? Stick! Annars ringer jag polisen!"
Det var allt.
-Vilken idiot. -Ja.
Kom igen!
-Vad är hans problem? -Så ja!
Kom igen! Det går inte…
-Vad ska man ens göra? -Mamma brukade spela det här spelet.
Brudar!
Dafna!
Tystnad!
Kom hit, så ska ni få höra…
Det var värt isoleringen.
Jag började med ståupp i fängelset. Vi fick undervisning i drama där…
Jag var faktiskt bra.
Jag satt alltså i fängelse.
Så småningom skickade de mig till teaterkursen.
Fängelsedirektören älskade mig som sin egen son.
Jag kunde härma henne. Hon fick nys om det.
En dag ropade vakterna till mig, med batongerna i högsta hugg: "Kom ut!"
Jag trodde att jag skulle få spö.
De tog mig till fängelsedirektören. Det var säkert 20 vakter där.
"Jag har hört att du kan härma mig."
Exakt så sa hon.
"Jag?
Du måste ha hört fel."
"Vill du till avdelning 2?"
Där sitter terroristerna.
Så jag sa:
"Abulawa!
Rör inte maten när du har kliat dig i röven, Abulawa!"
Hon gapflabbade…
"Du är rolig." Alla i rummet började skratta.
Jag var rolig och fruktade samtidigt för livet.
En gång rökte de på. Ett halvt gram blandat med en limpa cigg.
Ett halvt gram till en hel limpa.
Jag blev hög, gjorde imitationer, rimmade… Allt sånt man gjorde på 90-talet.
Det var så dumt.
Så här lät det: "Jag var i Rumänien med grabbarna.
Berto, Zhico, Haim och jag.
Vi tog cyklar i beslag.
Vi träffade ett rumänskt gäng, stal en cykel, tog en sväng."
Det fanns inget att göra där, så alla…
En gång kom en kille med kniv fram. "Vad vill han?", tänkte jag.
Han ledde mig in i en cell. Jag trodde att det var slutet.
Sen sa han: "Gör sketchen om grabbarna i Rumänien."
"Hur känner du till den?" "Jag hörde att du rimmar."
"Glöm det. Jag trodde att du skulle döda mig."
Då tog han fram kniven. "Jag var i Rumänien…"
Zorro.
Hej, Chelli.
Kom.
Vart då?
Sätt lite fart.
Är allt bra med Zorro?
Kom nu.
Var är Zorro?
Tack.
-Vad gör vi? -Det är idag det händer.
-Vad är det som händer? -Du ska hem.
Va?
De drog av två månader.
Grattis.
Packa ihop. Bilen väntar.
-Var är Zorro? -Med en socialarbetare.
Det är inte läge att bli sentimental. De väntar på dig. Var inte så känslosam.
Sätt lite fart.
Livet väntar.
Minns du vad jag sa när du kom hit? Du måste vinna över oddsen.
-Vilka då? -Det vet du.
Vart ska jag?
Jag har pratat med din mamma. Hon har hittat en lösning.
Dean, det blir inte lätt för dig där ute,
men gör mig inte besviken.
-Kom nu. -Jag måste få säga hej då till Zorro.
-Jag struntar i grejerna. -Vi bestämmer över dig.
-Jag vill säga hej då först. -Lugna ner dig.
Nej.
-Jag tänker inte gå. -Försök inte ens.
Packa dina grejer och åk hem. Jag hälsar från dig.
Jag går när jag har sagt hej då. Fattar du inte det?
-Kom nu. -Vad gör ni här?
-Det räcker nu. -Rör mig inte!
-Lugna ner dig! -Släpp mig!
-Släpp mig, era as! -Vi går med eller utan dina kläder.
Släpp mig!
Hej då.
-Släpp mig, era as! -Var tyst!
Släpp mig.
Släpp mig!
Undertexter: Viktor Hessel