SERIALUL E BAZAT PE FAPTE REALE. NUMELE AU FOST MODIFICATE.
BĂIAT RĂU
Așadar Dean Shaiman, îți nenorocești definitiv viața?
De ce faci așa, idiotule?
N-am zis că terminăm cu drogurile, furăciunile?
- Șefa, sunt Dean Shaiman. - Ești nebun? De ce suni aici?
Vreau cu Zorro. E important.
Iepure, ieși, învață, trage-ți-o, nu știu. Fă ce face toată lumea.
Dar termină, frate.
Eu n-am ajuns în prăpastie. Nu m-a umilit pușcăria, ca pe tine. Nici n-o s-o facă.
- Ai copii? - Pa!
Stai puțin!
Spune-i că-l iubesc. Să fie atent!
- Pa! - Să aibă…
- Îți datorează Zion bani? - Nu. Îi e dor de dv.
Îi faceți desene? I le duc eu.
Chelli a întrebat ceva.
- Ce? - Dacă vreau un coleg.
- Și ce-ai răspuns? - Că da.
- Ești nebun? - Dispari, nu ești tata.
- Ai grijă, că te distrug. - Tu ai grijă!
Ne-am gândit să-i luăm un cadou.
Lăsați-l, labagiilor!
Nu credeți că trăim într-o realitate ireală și absurdă?
Și o luăm de bună, căci nu punem întrebări, ne trăim viața…
Nu? Unde trăim? Pe o planetă. De câte ori pe zi vă gândiți la asta?
O realitate… Ne luăm după logică.
„Sunt un om logic.” Unde e logica în viață?
Trăim pe o planetă care se rotește singură în infinit, așa,
și zi de zi e o minge de foc uriașă pe cer.
Asta e logică? O minge de foc…
Lumea merge de parcă ar fi normal. „Bună dimineața!”
O minge de foc uriașă!
E prea precis totul. Ceva e ciudat.
Noaptea, luna e la fel de mare, ca în piesele școlare.
„Bună dimineața!”
Aici, totul e un pic prea…
rațio…
Se potrivește totul prea bine. Sunt multe culturi.
Locuitorii țărilor reci sunt și ei reci. Dar care e legătura?
Și limbile lor… Se aude că rusa a fost inventată într-o țară rece.
Cine a inventat rusa era sloi.
Se aude când vorbesc.
De-aia rusoaicele vorbesc în falset.
Lumea zice: „Ce făcea Dumnezeu la Holocaust?” Era cu programatorii.
Germanii erau creatorii perfecți ai Holocaustului, cu limba aia urâtă.
Adică: „Mi-era dor de sora mea. N-am vorbit de 14 zile.
Vreau să-i cumpăr cadou un coș cu Kinder, dar nu știu de unde.”
Sunt culturi pe care zici că le-a proiectat cineva. Nu?
Arabi, evrei… Și nu le spui doar arabi, ci și mauri.
E un set. Arab cu oi, o cămilă, un măgar, un măslin, o narghilea.
Nu vezi un arab cu un husky și un chiparos. E prea precis.
Cum știu că e mai arăbească barba fără mustață?
Cum au perfecționat personajul?
Intră. În spate!
- Ăștia merg în sectorul evreilor? - Așa e la reeducare.
Nu e periculos?
PAZNIC
Fă apel la emoțiile lui, Dean.
Trebuie să formulăm cumva ca să-l facem să creadă că…
că te căiești, fiindcă…
În unele cazuri,
dacă judecătorul vede căință, asta îi poate influența verdictul.
Și trebuie să ne gândim ce trebuie să spui aici.
Piticii primesc ajutor social.
- Poftim? - Să mor eu! Pentru nanism.
Bine.
Poate…
Poate să spui că…
după vreo două lovituri, te-ai oprit, dându-ți seama că e grav ce faci?
Nu voiai să moară, nu?
Și că-ți pare rău și e dureros când te gândești…
la suferința pricinuită familiei.
De ce primesc doar piticii, nu și chelioșii?
- Dean, tu asculți? - Ar trebui să te deranjeze.
Devii ou și-i doare pe toți la bască.
Arăți etern ca deodorantul cu bilă, dar trebuie să-ți vezi de viață.
N-ai asigurare, iarbă medicinală, Ziua Cheliosului.
Iar Asigurările au mălai, țara asta are bani din belșug.
Dar îi dă pe prostii. Uitați pe ce cheltuim noi în țara asta.
Ce ajutor primește un pitic?
Jur, am un prieten pitic. Am informații de la „baza” sistemului.
În Israel, un pitic primește ajutor social 8.000 de shekeli.
Pentru nanism. Dar fac filme porno…
…și sar din torturi.
Piticul stă liniștit.
„Iau 8.000 că-s pitic. Nu mă deranjez.”
Idiotule! Ești prost? Ce-ai?
Înțelegi că, dacă moare puștiul, ești ucigaș?
Mai ieși de la pușcărie la 40 de ani. Asta dacă mai scapi cu viață.
Cine se uită atunci la tine?
Știi că, dacă moare, faci pușcărie pe viață?
BĂIAT RĂU
BIROUL DIRECTORULUI
- Uitați ce copilaș ne-a venit! - Ce drăguț!
Ce mustăcioară simpatică!
- Ai șparlit bani de la școală? - Îți facem rost de ruj și fustă.
Vino încoace.
Sunt Dean.
Gur.
De tine au zis la știri?
Tot respectul! Calm, o să fie bine.
Vezi să nu!
Am citit articolele din ziar despre tine. Mișto!
- Dar n-ai pus bine problema în instanță. - Ce?
- De ce n-au acuzat-o pe mama ta? - Nu e vina ei.
E elementar la noi.
- Dai vina pe mamă. - Dar nu e vina ei.
Și ce?
Ai luat 24?
O să ieși după 16.
Îți jur că lumea va fi mult mai frumoasă. Trebuie doar să supraviețuiești.
Cum?
Pușcăria e un loc simplu.
Acționezi după câteva reguli clare și o s-o duci bine aici.
Poate… că nu ca în vila ta din Savion, dar…
Ce reguli?
Ca-n filme.
Să nu fii pionul nimănui.
Și ai grijă să te poți baza pe colegul de celulă.
Poți fi tu colegul meu de celulă?
- …toată ziua în picioare. - Da. I-am spus lui Yosef…
- Zi-le lui Yosef și lui Michal… - Salutare!
Copilul care a ucis menajera nu rezistă nici trei zile.
Ce faci, șefa Chelli?
„Ce faci?”
E greșită întrebarea?
De ce stai ca la bar? Sus.
Sus!
Sus! Ce-ai? Stai drept!
Ce cauți aici, idiotule?
- Calm, șefa, a fost un caft… - „Calm”?
Glumele tale nu mai au haz aici.
- Înțeleg. - Ce înțelegi?
Că ești în faza de negare.
- Ce… Ce negare? - Nu înțelegi?
Știi că dacă moare, s-a terminat?
Sau ești un bou care s-a născut ca să-mi rupă inima?
Pricepi că e la Reanimare, în comă?
Că ești la atâtica de închisoarea pe viață?
Că dacă moare, mori și tu odată cu el?
Da. Dar i-ai spus lui Zorro că vin, da?
Piei din ochii mei!
Piei din ochii mei! Valea!
Primesc informații de la avocatul tău și de la spital. Te anunț eu.
Chelli, mă pui în celulă cu Zorro, da?
Ia-l de aici până nu-l plesnesc. Ia-l!
- Pune-mă cu Zorro. - Ce e cu tine?
Cumva vrei și tort? Te crezi la cafenea?
Când am intrat în sector, era război.
Allahu Akbar.
Atâta timp cât în inima din adânc
Sufletul evreiesc tânjește
- Terminați! - Și spre granițele din est, înainte
- Un ochi privește spre Sion… - E grav. E iadul pe pământ.
Nu ne pierdem speranța
Allahu Akbar.
Erau mulți arabi acolo, în sector erau 80% arabi.
În pușcărie, arabilor le zici „indieni” ca să nu-i jignești.
„E full de indieni aici.”
La pușcărie există concepte de neînțeles.
„Au toți adidașii în picioare. E nasol.
Eu zic să-ți iei adidașii.
Sfatul meu e să te duci cu adidașii în curte.”
- „De ce? Facem sport?” - „Fii cu ochii-n patru.”
De când sunt probleme?
Intifada a ajuns și aici.
Tully, îmi faci o favoare? Vreau să vorbesc cu Zorro. Trecem pe la el?
- E la maximă securitate. - Ce?
E la Brosh? Ce-a făcut? E din cauza agitației?
Nu.
Nu e mare lucru. E un puști amărât.
Care e faza?
A făcut scandal și Chelli l-a trimis să se calmeze.
Ce-a făcut?
- Mă duc să verific celulele. - Tully!
- Ce? - Te duci la Brosh?
Nu eu, Misha.
- Când se plimbă Zorro? - Nu știu, poate la 16:15.
Îi zice Misha să intre pe Cupidon cu mine când iese?
Bine.
16:15.
- O să ții minte? - Bine. Stai aici. Vin să te iau.
- Stai aici. - Mersi.
Allahu Akbar.
- Dean! - Lusha, frățioare!
Stai. Tullkey!
Fii drăguț, bagă furtunul.
- Am treabă. - Hai, e-n drumul tău.
Bagă-l la Shriki și Tomer.
Dă-l încoace.
- Lusha! - Mersi, frate.
- Toate bune, frățioare? - E de căcat.
Ăia se joacă cu fantomele și diavolii.
Shriki, sunt Lusha. Te implor.
Terminați cu sesiunile alea.
Lusha, scutește-mă.
Shriki, nu înțelegi?
Nu e bine să tulburi morții. Stârnești spiritele rele.
Iudaismul nu permite.
Îți smulg kippa de pe cap.
Lusha, a… a… ajută-mă! Vine d… demonul după mine!
Nu-și dau seama că după Kadish, sufletul urcă și nu e voie să-l rechemi.
Sufletul se poate răzbuna. Ne poate arde pe toți.
Bine, Lusha. Bine.
Ești drăguț că aperi așa sufletele.
Nu credeam că mai vii.
De ce e Zorro la maximă?
- Nu. - Nu te mai poți ruga afară?
Nu. Indienii au pus stăpânire pe pușcărie.
Acum ne putem ruga doar înăuntru.
Ca la Holocaust.
Lusha…
Poftim. Un cadou.
Lasă-i. Nu pot să invoce fantomele și diavolii.
N-are treabă cu ei. Acum indienii așteaptă să se ia de noi.
Nu strică.
Eu l-am făcut. E cel mai frumos din pușcărie.
Ia zi.
Ce cauți aici?
Ce-ai făcut? Și cât stai?
- Bună! Ce faceți? - Bine.
A venit cineva la voi sau nu?
- Numai nebuna de afară. - Bine.
- Poți să scapi de ea? - Trimit pe cineva.
Scuză-mă, îmi poți spune care e situația?
Scuză-mă, cu tine vorbesc. Bună!
Mergi acasă. Am spus că te anunțăm și așa o să facem.
Lasă-mă să intru. Nu știu care e problema.
Nu ești din familie și nu vor să dea ochii cu tine.
Nu e adevărat. O să mă rog cu ei, o să vorbesc cu el.
O să vorbesc cu el. Te rog, lasă-mă. Ce-ți pasă?
E în comă!
Ne străduim să-i salvăm viața.
Am avut un unchi în comă și eu l-am trezit.
Bine, nu chiar. Dar mă aude și vreau să-i spun ceva.
Te rog, lasă-mă.
Îmi zici măcar ce spun doctorii?
Are leziuni cerebrale? Respiră singur? Poți să-mi spui ceva?
Bun-venit la Întâlniri Cupidon! Dacă știți…
Alo!
Bună!
- Bună! - Bună!
Bună.
Avem multe în comun.
Se poate. Scuze, trebuie să închid.
Spune-mi cum te cheamă.
Dean.
Eu sunt Dana. Dana Dean.
Dana Dean.
De unde ești? Eu sunt din Ramot Hashavim.
Bine. Trebuie să închid. Scuze.
Alo! Ofek?
Da, Ofek. Ești de la Brosh?
Nu. În ce sector ești?
Vreau să discut cu Gadi Harush. E acolo?
Nu prinzi?
- O să intre. - Da.
În curând.
…pentru iubire adevărată, apasă unu.
Lusha!
Ia zi, cum ai ajuns…
așa?
- Cum? - Ultima oară erai…
Cum eram?
Doar urât.
Alo!
Am avut un coleg de celulă.
Nu-l cunoști.
Un tip din Ashdod.
De Iom Kipur ne plictiseam rău și a venit la mine.
A deschis palma și avea două…
doze de LSD.
Zice: „Ia una.”
Am luat una, iar el al luat-o pe cealaltă.
Îți zic, n-am mai simțit așa ceva.
A fost așa de tare, încât am mers până sus și am vorbit cu El.
Cu Dumnezeu?
Fix cu El.
Lusha, tu ești copil? Oricine bagă LSD vorbește cu Dumnezeu.
Nu e așa.
Tipul din Ashdod care a luat cealaltă doză are creierul bulit, frate.
Nu și-a mai revenit.
Doza lui era nasoală, înțelegi?
L-au trimis la Abarbanel. I s-a scurtcircuitat creierul.
Dumnezeu m-a ajutat să aleg doza bună.
- Mișto poveste, Lusha! - Pe bune.
Când ieși, faci o sinagogă.
- Dacă dă Dumnezeu. - Bravo!
- Cât e ceasul? - 16:20.
Frate, Zorro n-o să te sune.
- Ce vrei de la Zorro? - E amicul meu. Trebuie să-i dau ceva.
- Tully! Ai vorbit cu Misha? - Termină. Mai lasă-mă în pace.
- Deci nu i-a zis lui Zorro? - Nu știu. N-o avea cartelă.
- Ajunge. Termină. - Fii drăguț și dă-i cartela.
Nu. La Brosh nu poți băga nimic.
Bagă-i-o în orez.
Lusha…
- Cum fac să ajung la Brosh? - Nu știu.
Încuțitează-l pe Tully.
O să-ți rupă oasele, dar de dimineață ești la Brosh.
Fără înjunghieri.
În cur, nu să-l bagi în spital.
Se poate să te plimbi între sectoare.
Dar nu te muți la Brosh, doar muncești.
Așa e! Dacă ești om de serviciu. Geniule!
- Cine se duce acum? - Indienii se ocupă de curățenie.
Delicat moment!
Bruce Lee!
Dean, băiete. Ești diliu. Așa e, ți-ai înjunghiat prietenul?
Așa se pare.
Se zice că-ți găsiseși o familie înstărită la Kfar Shmaryahu.
Nu chiar Kfar Shmaryahu, dar da.
- N-a fost păcat să renunți? - Ba da, dar n-am avut de ales.
- S-a luat de ai mei. - L-ai înjunghiat să speli rușinea?
Cât stai?
Victima e-n comă. Poate pe viață. Tu?
Eu? Dacă mai retrag două acuzații, ies imediat.
Felicitări! Asta mă ajută.
- În ce fel? - Fiindcă tu nu ții la locul ăsta.
- Hai să facem schimb de munci! - Pe bune?
Sunt la bucătărie. Știu că e nasol, dar trebuie să ajung la curățenie.
Nu.
Îți bag 2.000 în contul de la cantină.
Patru? Vrei patru mii?
- De ce arunci așa cu banii? - Vreau să ajung la cineva.
La cine?
E o treabă de afară.
- Frate, nu cred că pot. - De ce?
Fiindcă acum e munca arabilor.
Sunt probleme.
Ce probleme? Când am plecat, era armonie.
Acum evreii cred că toți arabii sunt teroriști și invers.
Bine. Asta, afară. Aici toți suntem teroriști.
Nu, frățioare.
„Du-te la muncă?” Cum să mă duc?
Nu știu, dar n-ai de ales. Ar putea sta în comă șase luni.
Iar Dean n-o să afle? O să înnebunească.
- Nesiguranța o să-l omoare. - Îl ajutăm noi.
- Cum anume îl ajutați voi? - Calmează-te, Tamara. Ce tupeu ai!
Se reabilitase, iar într-un an s-a întors.
Da? Ți-am dat un băiat și l-ai făcut criminal.
Nu mă mir că a fugit.
Ai zis că nu ai copii. Așa că nu știi că nu există mame bune.
Lumea îți crește copilul, nu tu!
Nu ai niciun control!
- Dacă s-a născut cu probleme, așa rămâne! - N-am zis că n-am copii.
Am avut o fată, dar a murit. Bucură-te că al tău trăiește.
- Îmi pare rău. - Te țin la curent. Pleacă, te rog.
Yosef!
Ce e?
- Nu. Stai. - Haide!
Ai zis că mă întâlnesc cu Dean.
Chelli… Mersi, dar vorbesc. Așteaptă!
Chelli, ai promis că mă întâlnesc cu Dean. Ia mâna!
Nu plec până nu-l văd. Chelli, ai promis că mă întâlnesc cu Dean!
Chelli, ai zis că mă întâlnesc cu el.
Dă-mi drumul!
Chelli, ai promis că mă întâlnesc cu Dean! Nu vezi că am nevoie de tine?
Și-ți pui polițaiul pe mine? Dă-mi drumul!
Pot să merg și singură! Ia mâna!
Chelli, înțelege, nu va supraviețui în închisoare.
Nu înțelegi? Am nevoie de tine, Chelli!
Dă-mi drumul!
Lasă-mă! Crezi că sunt ca deținuții tăi?
O să vă zic ceva serios. Inspirați adânc.
Allahu Akbar.
Zici că fac yoga.
Șeicul zice: „Azi facem ceva diferit.
Walid, fă «Akbar» din cvadriceps.
De aici, așa.
Nabil! Uitați-vă la Nabil. Arată-le tu. Fă Akbar, Salutul Soarelui.”
Și la final fac Shavasana de bulău.
Allahu Akbar.
Maurice!
„Se iscă necazuri…” Dar le place și lor.
Toți cred că la închisoare te chinui, dar te distrezi pe cinste.
În primul rând, la reeducare nu-ți ispășești doar pedeapsa,
ci faci carieră.
Intri și înveți o meserie.
Intră cu un cuțit de parcă ar fi baghetă.
E ca la Hogwarts. Intră, iese, stabilește legături.
Are portofoliu cu cei înjunghiați, ți-l arată.
Intră, învață cum să răzbească în viață.
„O să fac ceva de o să-mi meargă buhul în pușcării. Înjunghii șeful de sector.”
Aveam probleme cu arabii la pușcărie.
Era un tip, nu contează cum îl chema, Maurice Harush.
O figură de om. Era de treabă, cum sunt toți.
Dar ei nu simt pericolul. Ieșeam în curte, arabii, cu covorul lor zburător.
De ce-l strigi pe Maurice? Nu intrăm în cârd cu el.
Dean, e periculos.
Toți dorm încălțați, dar ăsta vrea numai să înjunghie un arab.
- Dă-mi kippa. Vreau să mă rog. - Poftim? Aici?
Păi, unde? În celulă? Suntem gay în ghetou?
Dean, termină.
Îți arăt rugăciunea pentru cei bolnavi. Până nu iști haos aici.
- Lushka, e-n regulă, frate. - Ba nu e.
- Poți ajunge în alt sector fără să mori. - N-are legătură. Vreau să mă rog.
Zorro o să iasă curând.
Am zis că vreau să mă rog.
Bine. Atunci, ne rugăm. E-n regulă.
- Cum se numește păcătosul? - Sunny. Sunny Bracha.
„Îndură-te, Doamne și Domnul părinților noștri,
și fii milostiv cu Sunny Bracha.”
Amin!
„Milostenia să întreacă mânia și să smulgi răul din Sunny Bracha.”
- Amin! - Amin!
„Doamne milostiv, ai milă de Sunny Bracha și însănătoșește-l.”
- Amin! - Amin!
Lusha, nu vă mai rugați aici, duceți-vă înăuntru.
Allahu Akbar.
Arabii erau așa de uimiți, încât nici nu l-au atins.
Nu le venea să creadă ce prost e.
Mintea lor nu putea să înțeleagă cum de stă singur acolo și-i jignește.
Dean!
Lusha, dacă nu te mai rogi, te distrug.
Plimbați ursul. Plecați cu covoarele zburătoare.
Valea!
Rugați-vă, evreilor. Ce e dezmățul ăsta?
Și-au dat seama că e dus și și-au zis că îl distrug după ce se roagă.
Și-au reluat rugăciunea, dar i-a enervat și mai tare.
„Da, roagă-te la Dumnezeul tău.
Stai în genunchi și zi: «Akbar».
De ce să ne ascundem în sectorul nostru?”
Evreilor le e frică să se roage în țara lor? Rugați-vă.
- Statul evreu! - Statul evreu!
Dispăreți. Ne rugăm noi. E vremea pentru Tora.
- Statul evreu! - Moarte arabilor!
- Moarte arabilor!
Zorro!
Ce cauți aici?
M-am întors. E scandal mare.
De ce te-ai întors?
Îți spun când ne pun în aceeași celulă. Chelli se lasă greu.
Zi-i tu. Zi-i că te îndrept eu.
Nu e loc. Stau cu Asaf.
- Schimbăm sectorul. - Nu vreau să-l schimb.
De ce ești așa?
Tu încă te simți de parcă ar fi liber. Nu mai e așa. Stau aici până la 18 ani.
Nu trebuie.
Ba da. Eu vreau. E mai bine să nu mă mut.
Ce e, Zorro?
E fiindcă n-am sunat? Tu ai vrut așa. Ți-am adus televizor, lucruri de acasă.
- Ce vrei? - Îți vrei televizorul?
- Nu. - Atunci, ce vrei?
Fiindcă stai tu 14 zile, trebuie să schimb eu sectorul și celula?
- Nu-s 14 zile. - Bine, două luni.
Probabil iau pe viață.
- Am zis că mergem împreună la adulți. - Tu ești fetiță? Lasă-mă în pace.
Ți-a scris mama ta.
Treci încoace!
Stai. Ce mi-a scris mama? Dean!
Sunny, ascultă cu atenție.
Trebuie să te trezești. Ți-ai bătut destul joc de fiu-meu.
Fă ce trebuie, trezește-te.
Te trezești, fiindcă ești puternic. Da?
- Trezește-te. - Ești nebună? Afară!
- Afară! - Plec! Ia mâna de pe mine.
Și Lusha?
Dă-te jos de pe mine, poponarule.
Cum ai reușit?
M-am dus la ei.
- Te-au primit? - Da.
Era și tata?
Nu.
Și frații mei?
Erau acolo.
Avraham, Avraham și Avraham.
Mai erau Zion, Zion și Zion.
Și Ester și încă două, nu le știu numele.
Cum ai ajuns la Brosh?
L-am caftit pe Kremer.
De ce?
De ce ai înjunghiat un om?
Exact.
- Dispare vreodată? - Ce anume?
Sângele din minte.
Nu dispare.
Să-mi trag una!
- Cred că mi-am bulit viața, Zorro. - Nu, o să fie bine.
Cretinul ăla o să se trezească, o să ieși de aici…
O să faci stand-up și o să te umpli de bani.
O să îngenunchezi lumea.
Nu cred.
Dar adevărul e că aș vrea să moară scârba.
Așa stau cu tine.
- Și ce facem aici? - Mergem la adulți, ca barosanii.
Cu banii de la bunică-mea, o să fim tătuții pușcăriei.
Vindem marfă.
O să faci glume pentru privilegii.
Te învăț să joci șah.
Ne facem armată.
Nu ne despărțim niciodată.
- O condamnare pe viață la libertate. - O condamnare pe viață la libertate.
Subtitrarea: Mariana Piroteală