ЦЕЙ СЕРІАЛ — ДРАМАТИЗАЦІЯ ПЕВНИХ ФАКТІВ І ПОДІЙ. НАЗВИ Й ПОДІЇ ЗМІНЕНО.
ПОГАНИЙ ХЛОПЧИК
Отже, Діне Шаймане, ти зіпсуєш своє життя назавжди?
Навіщо, бовдуре?
Ми ж казали, що забудемо про наркоту, крадіжки?
-Наглядачко, це Дін Шайман. -Ти здурів? Чому дзвониш?
Мені терміново потрібен Зорро.
Слухай, Кролику, гуляй, учися, трахайся. Не знаю. Живи, як усі інші.
Відпусти, друже.
У мене був не такий темний шлях.
Я не маю тюремного презирства, як ти, Діне, і не матиму.
-У вас є діти? -Бувайте.
Зачекайте хвильку.
Передайте, що я його люблю, аби берігся.
Бувайте.
-Зіон твій боржник? -Ні. Він сумує за вами.
Намалюєте йому щось? Я передам.
-Хеллі дещо запитала. -Що?
-Чи не хочу я співкамерника. -А ти що?
Я сказав, що хочу.
-Ти здурів? -Відвали, ти мені не батько.
-Обережно, я можу вмазати. -Це ти обережно.
Маємо подарунок йому на день народження.
Відвали від брата, виродку!
Ви згодні, що наша реальність сюрреалістична й абсурдна?
І ми сприймаємо це як належне.
Бо ми не ставимо запитань. Ми живемо собі…
Так? Де ми взагалі живемо?
На планеті. Скільки разів на день ви думаєте про це?
Реальність… Люди дотримуються логіки.
«Я логічна людина». Де логіка в цьому житті?
Ми живемо на планеті, яка обертається сама по собі в нескінченності,
і щодня в небі сходить гігантська вогняна куля.
Це логічна реальність? Вогняна куля…
Люди живуть, ніби це нормально. «Доброго ранку».
Величезна вогняна куля!
Усе занадто чітко. Щось тут не те.
А вночі — місяць, такого ж розміру. Ніби це шкільна вистава.
«Доброго ранку!»
Тут усе занадто
розум…
Усе занадто гарно сходиться. Усі ці культури.
Люди, які живуть у холодних краях, — холоднокровні.
Але як це пов'язано?
І їхні мови… Відразу ясно, що російську придумали в холодних краях.
Винахідник російської відморозив зад.
Це аж чутно.
Жінки брали фальцет від холоду.
Усім дивно, де був Бог за Голокосту. За лаштунками з програмістами.
Хто як не німці могли створити Голокост?
У них найжорсткіша мова.
Переклад: «Сумую за сестрою. Два тижні не говорили.
Я хочу подарувати їй кошик Kinder,
та не знаю, де його взяти».
Правда? Усі ці культури, ніби це чийсь задум. Так? Культури.
Араби і євреї, а є не лише араби, а ще й аравійці.
Як набір. Араб має вівцю, верблюда, віслюка, оливкове дерево, кальян.
Немає арабів із сибірським хаскі й кипарисом. Занадто чітко.
Як з'ясували, що борода без вусів, — це їхнє?
Як їм удалося так довершити свій образ?
Сідай позаду.
Усіх цих євреїв в один блок?
Такий зараз порядок.
А це безпечно?
ОХОРОНА
Звернися до його серця, Діне.
Треба змусити його повірити, що ти…
Що ти каєшся,
бо в деяких випадках
щире каяття може значно вплинути на вердикт судді.
І ми маємо придумати, що ти там скажеш.
Знав, що карлики отримують виплати?
-Даруй? -Я серйозно. За карликовість.
Гаразд.
Може…
Може, скажеш,
що після одного чи двох ударів ножем ти спинився й усвідомив суворість дій?
Ти не бажав нікому смерті, правда?
І що тобі шкода, що тобі боляче, коли ти думаєш
про той біль, який завдав цій родині.
Чому карлики, але не лисі?
-Діне, ти хоч слухаєш? -Це має тебе турбувати.
Людина стає яйцем, а всім байдуже.
Ти вічно будеш як антиперспірант,
але ти маєш просто жити далі.
Немає страховки, ні лікарської трави, ні Дня лисих.
І не те щоби держава не мала коштів. Це багата країна.
Просто витрачають їх не на те. Ось на що ми витрачаємо кошти.
Скільки карлик отримує від держави?
Присягаюся, у мене є друг карлик, я отримав інформацію прямо знизу.
Карлик в Ізраїлі отримує 8 000 шекелів від держави.
Але вони знімаються в порно…
…і вистрибують із тортів. Карлики не паряться. «Я отримав 8 000.
-Мені класно живеться». -Йолоп.
Ти тупий? Що з тобою не так?
Знаєш, що якщо він помре, ти станеш убивцею?
Ти вийдеш на волю у свої 40.
Якщо ти взагалі виживеш там.
Хто на тебе подивиться тоді?
Ти розумієш, що якщо він умре, ти тут і згниєш?
ПОГАНИЙ ХЛОПЧИК
КАБІНЕТ НАГЛЯДАЧКИ
-Ти ба, який малий до нас завітав. -Такий милий.
Глянь на ці вусики.
-Що ти зробив? Украв гроші зі школи? -Ми дістанемо тобі помаду й спідницю.
Іди сюди.
Я Дін.
Ґур.
Ти малий із новин?
Респект. Розслабся, усе буде добре.
Якби ж то.
Я читав про тебе в газетах. Так тримати.
Але мушу сказати, увесь твій захист дав маху.
-Що? -Чому адвокат не звинуватив твою маму?
-Вона не винна. -Це ж основи.
-Завжди підставляй маму. -Але це не вона.
І що?
Тебе засадили на 24?
Вийдеш через 16.
Ось побачиш, світ буде набагато кращим.
Треба лише дожити.
Як?
У в'язниці все просто.
Дотримуйся простих правил,
і тобі тут буде добре.
Можливо, не так, як у твоїй віллі в Савйоні, але…
Що за правила?
Як у кіно.
Не будь чиїмось пішаком
і переконайся, що ти можеш довіряти своєму сусіду.
А ти можеш бути моїм сусідом?
-…цілий день на ногах. -Знаю. Я казав Йосефу, що…
-Так. Скажи Йосефу й Міхаль… -Як справи?
Убивця служниці із Савйона не проживе й трьох днів.
Як житуха, Хеллі?
«Як житуха?»
Не те запитання?
Ти чого розсівся тут, як дівчина в кафе? Устань.
Устань!
Підведися, що з тобою? Стій рівно.
Що ти тут робиш, йолопе?
-Спокуха, це лише сварка… -«Спокуха»?
Жарти більше не поможуть.
-Ясно. -Що ясно?
Ясно, що тобі не віриться.
-Що… У що ж? -Ти не розумієш?
Що якщо він помре, тобі кінець?
Чи ти, йолоп, народився, аби розбити мені серце? Га?
Ти розумієш, що він у комі в реанімації?
Розумієш, що тебе от-от можуть засадити до смерті?
Розумієш, що якщо він помре, то ти — разом із ним?
Так, та ви сказали Зорро, що я тут?
Геть з моїх очей.
Геть із моїх очей, іди.
Адвокат і лікарі мене інформують. Я триматиму тебе в курсі.
Але, Хеллі, ви посадите мене до Зорро, так?
Негайно забери його, поки я йому не вмазала.
-Посадіть мене до Зорро. -Що з тобою?
Може, іще тортик хочеш? Це тобі не кав'ярня.
Заходжу в блок, а там жерсть якась.
Аллаху акбар.
Доки в серці твоїм
Жадає єврейська душа
-Годі! -До східних країв і далі
-Око дивиться на Зіон… -Тут кепські справи.
Вітаю в пеклі.
Наша надія ще не втрачена
Аллаху акбар.
Там була тьма арабів, 80% ув'язнених у камері були арабами.
А у в'язниці арабів звуть індіанцями, щоби не ображати їх.
«Тут багато індіанців».
У в'язниці є доволі незрозумілі концепції.
«Усі в кросівках, не до добра це.
Я пропоную тобі взути кросівки.
Моя порада, коли йтимеш на подвір'я, узуй кросівки».
«Чому? Буде фізра?»
«Будь напоготові».
Відколи євреї та індіанці — біда?
Інтифада теж тут.
Туллі, зробиш мені послугу?
Є розмова до Зорро. Станемо біля нього?
-Він не тут. Він у суворій. -Що?
Зоро в Броші? Що він зробив? Через цю дурню?
Ні.
Та таке. Він бідний хлопець, Зорро.
Що ж сталося?
Улаштував сцену. Хеллі відправила його охолонути.
І що зробив?
-Зачекай тут, я перевірю камери. -Туллі!
-Що? -Ти сьогодні в Брош?
Ні, Міша там.
А коли Зорро вийде?
Не знаю, може, о 16:15.
Може сказати Зорро зв'язатися зі мною через «Купідон»?
Гаразд.
О 16:15.
-Не забудеш? -Чекай тут, я прийду по тебе.
-Зачекай тут. -Дякую.
Аллаху акбар.
-Діне! -Лушо, братане.
Зачекай. Туллічку!
Виручи нас, передай шланг.
-Та ні, я зайнятий. -Ну ж бо, тобі по дорозі.
Передай у камеру Шрікі й Томера.
Давай.
-Лушо. -Дякую тобі.
Усе гаразд, друже?
Усе хріново.
Вони граються з привидами й демонами.
Шрікі, це Луша. Благаю тебе.
Досить цих нічних сеансів.
Лушо, відчепися.
Шрікі, ти не розумієш?
Не чіпай мертвих. Це викликає злих духів.
Іудаїзм забороняє.
Тобі зірвуть ярмулку з голови.
Лушо, допоможи мені!
Демон іде по мене!
Не розуміють, що після кадіша душа підіймається,
і спускати її заборонено.
Душа може помститися.
Може спалити нас усіх.
Звісно, Лушо, звісно.
Благородно так захищати душі.
Я думав, ти не повернешся.
Чому Зорро в суворій?
-Ні. -Що, не можна молитися надворі?
Більше не можна. Індіанці захопили в'язницю.
Тепер можна молитися лише в камері.
Як за Голокосту.
Лушо.
Ось. Це подарунок.
Та забудь. Вони не викликають привидів і демонів.
Це не через них.
Індіанці дуже хочуть дошкулити євреям.
Про всяк випадок.
Я сам змайстрував. Найкраща у в'язниці.
Скажи-но…
Чому ти тут?
Що ти зробив? Надовго засадили?
Привіт. Як у вас справи?
Нормально.
З вами хтось говорив чи ні?
-Лише божевільна, яка зовні. -Гаразд.
-Можете випровадити її? -Я когось пришлю, добре?
Вибачте, скажіть, як там усе пройшло?
Перепрошую? Я до вас говорю. Вітаю.
Ідіть уже додому, будь ласка. Ми сказали, що повідомимо.
Пустіть мене туди. Не розумію, у чому біда.
Біда в тому, що ви не рідня. Вас там бачити не хочуть.
Ні, неправда. Я допоможу їм молитися й поговорю з ним.
Я поговорю з ним. Прошу, впустіть мене. Яка вам різниця?
Він у комі!
Ми боремося за його життя.
Мій дядько був у комі, і я його розбудила.
Але справді, він мене почує, я маю йому дещо сказати.
Прошу, впустіть мене.
Скажете хоча б, що кажуть лікарі?
Мозок ушкоджений? Він сам дихає? Ви можете хоча б щось сказати?
Вітаю, це «Купідон». Якщо ви знаєте…
Алло.
Алло?
Привіт.
-Привіт. -Привіт.
Привіт.
У нас багато спільного.
Можливо, але вибач, мені вже пора.
Лише скажи своє ім'я.
Дін.
Я Дана. Дана Дін.
Дана Дін.
Звідки ти?
Я з Рамот Хашавіма.
Гаразд, мені пора, пробач.
Алло? Офек?
Так, Офек. Ти з Броша?
Ні. Ти з якого блоку?
Мені потрібен Ґаді Харуш. Він із тобою?
Не зв'язує?
-Уже скоро. -Так.
Скоро.
…для справжнього кохання натисніть 1.
Лушо.
Скажи, як ти став
таким?
-Яким? -Коли бачив тебе востаннє, ти був…
Яким я був?
Ти був потворою.
Алло?
У мене був сусід по камері.
Ти його не знаєш.
Тип з Ашдода.
Йом Кіпур. Ми вмирали від нудьги, він підійшов до мене,
розкриває долоню, а там дві
марки.
Каже: «Вибери одну».
Я взяв одну,
а він — іншу.
Кажу тобі, так я ще ніколи не кайфував.
То був такий тріп,
що я підійнявся на верх і говорив із Ним.
З Богом?
З Ним самим.
Та годі, Лушко, ти дитина?
Кожен наркоша розмовляє з Богом.
Та ні.
Той тип з Ашдода,
який прийняв іншу марку,
йому клепку вибило.
Не відпустило.
Пальона марка попалася.
Його відправили в Абарбанель. Мозок заклинило. Хана свідомості.
Бог допоміг мені вибрати правильну марку.
-Гарна історія, Лушо. -І не кажи.
Тож вийдеш і збудуєш синагогу.
-Дай Боже. -Ну й молодець.
Котра година?
Зараз 16:20.
Братане, Зорро тобі не подзвонить.
Чому ти одержимий ним?
Він друг. Маю йому дещо передати.
Туллі.
Ти говорив із Мішею?
Годі вже, відчепися.
То він не сказав?
Може, так, а може, і ні. Може, він не має картки.
-Годі вже. Відпусти. -Зроби послугу, дай йому картку.
Ой ні. Це Брош. Там передачі заборонені.
Підсунь йому в рис.
Лушо.
Як перевестися в Брош?
Гадки не маю.
Пирни Туллі.
Тебе трохи переламають.
-Але вже вранці ти будеш у Броші. -Та ну, без цього.
У дупу. Аби не зліг у лікарню.
Братане, є надійний метод.
Та треба не перевестися в Брош, а працювати там.
Точняк! Працювати з прибиральником. Ти геній.
-Хто з ним зараз? -Індіанці чергують.
Нічого не вийде.
Брюсе Лі.
Діне, друже, це правда, що ти зарізав свого братка?
Схоже на те.
Але кажуть, що ти був у розкішному домі названої сім'ї у Кфар-Шмар'язі.
Не у Кфар-Шмар'язі, але так.
Не шкода було покидати?
Шкода, але вибору не було. Вони полізли до рідні.
Ти зарізав його, щоб урятувати честь.
І на скільки тебе засадили?
Жертва ще непритомна. Може, на все життя. А тебе?
Мене? Ще два звинувачення знімуть, і я буду вільний.
Чудово, вітаю. Мені на краще.
-Чому це? -Бо ти не живеш цим місцем.
Я хочу помінятися з тобою змінами.
Та ну.
Я на кухні. Я знаю, це відстій, але я маю працювати з прибиральником.
Ні.
Покладу 2 000 на твій рахунок.
Чотири? Хочеш 4 000?
Нащо ти так розкидаєшся грошима?
Я маю декого знайти.
Кого?
Це лише завдання.
Слухай, я не думаю, що зможу.
Чому ні?
Бо зараз араби на чергуванні.
Є проблеми.
Які проблеми? Раніше всі ладнали.
Але тепер євреї вважають кожного араба терористом.
-І навпаки. -Так, ззовні.
Але тут? Тут усі терористи.
Ні, братане.
«На роботу?» Як я маю іти на роботу?
Не знаю, але в тебе немає вибору. Малий може бути в комі пів року.
І Дін залишиться тут, не знаючи? Він здуріє.
-Умре від невизначеності… -Ми йому допоможемо.
-І як саме ви йому допоможете? -Заспокойся, Тамаро. Ну ти й нахаба.
Він реабілітувався, а за рік він знову тут.
Реабілітувався? Я передала тобі хлопчика.
-А вийшов злочинець. -Не дивно, що втік.
Ти казала, що не маєш дітей.
Ти не знаєш. «Хороша матір» — вигадка.
Світ виховує дітей, а не батьки.
Батьки не вирішують.
-Погане дитя залишається поганим! -Я не казала, що не маю дітей.
Я мала дівчинку.
Захворіла й померла. Тож радій, що твій живий.
-Пробач, Хеллі. -Я триматиму в курсі.
А тепер іди.
Йосефе.
Що?
-Ні. Чекай. -Ходімо.
Я мала зустрітися з Діном.
Хеллі. Дякую, я розмовляю. Хвилинку!
Хеллі, ти обіцяла, що я зустрінуся з Діном. Не чіпай!
Я не піду, доки не побачу Діна. Ти обіцяла, що я зустрінуся з Діном!
Хеллі, ти казала, що я зустрінуся з Діном.
Відпусти мене!
Хеллі, ти обіцяла, що я зустрінуся з ним. Мені ж потрібна твоя допомога.
А ти нацькувала на мене копа? Відпусти мене!
Я сама вмію ходити. Руки геть!
Хеллі, ти не розумієш, він не виживе у в'язниці?
Не розумієш? Допоможи мені, Хеллі!
Відпусти мене!
Відпусти! Я тобі що, твоя ув'язнена?
А зараз важка історія. Глибокий вдих.
Аллаху акбар.
Вони неначе займаються йогою.
Шейхи такі: «Сьогодні буде дещо інше.
Валіде, зроби "акбар" зі стегна.
Звідси, ось так.
Набілю, подивіться на Набіля. Набілю, покажи їм.
Поза сонця "Акбар"».
А наприкінці роблять шавасану.
Аллаху акбар.
Морісе. Морісе!
«Велике лихо буде…» І їм це подобається.
Усі думають, що люди у в'язниці страждають. Вони чудово проводять час.
По-перше, у в'язниці люди не просто чекають закінчення терміну.
Вони будують кар'єру.
Хлопець там опановує професію.
Він сідає, має ніж. Це неначе паличка.
Це як…
Як у Гоґвортсі. Він сідає, виходить, будує зв'язки.
Має портфоліо, показує, кого зарізав.
Вони сідають і думають, як просуватися.
«Я зроблю таке, що всі в'язниці дізнаються.
Я заріжу наглядача блоку».
У нас були проблеми з арабами у в'язниці.
Був один хлопець, імена не важливі, Моріс Харуш.
Іще той персонаж. Він був хорошою людиною. Вони всі хороші люди,
але не відчувають небезпеки. Ми пішли у двір,
усі араби зі своїми летючими килимами.
Чому ти гукаєш Моріса? Ми не дружимо з Морісом.
Він небезпечний.
Усі сплять у кросівках.
Цей вилупок хоче зарізати араба.
-Дай мені ярмулку, я хочу помолитися. -Що, тут?
Де ще? У камері? Ми педики в гетто? Усе гаразд.
Діне, припини.
Я покажу молитву за хворих у молитовнику.
Поки тут не почався хаос.
-Лушко, усе гаразд, брате. -Ні, усе погано.
Можна перевестися й не вмираючи.
Це не пов'язано. Я просто хочу помолитися.
Зорро скоро вийде.
Кажу ж, просто молюся.
Тоді помолімося. Гаразд.
Як звати грішника?
Санні. Санні Браха.
«Хай буде воля Твоя, Боже наш і Боже наших батьків,
прояви милосердя до Санні Брахи».
Амінь.
«І хай Твоя милість переможе гнів
і дозволь прибрати всі злі укази Санні Брахи».
-Амінь! -Амінь!
«Любий милостивий Царю, пожалій Санні Браху,
даруй йому здоров'я».
-Амінь! -Амінь!
Лушо, зроби послугу, припини тут молитися, іди в камеру.
Аллаху акбар.
Аллаху акбар!
Араби настільки очманіли, що й не чіпали його.
Не могли повірити, що він такий дурний.
Їхня система не могла обробити,
що він стояв один і проклинав їх.
Діне.
Лушо, якщо ти припиниш молитися, тобі глина.
Шуруйте, хлопці. Сідлайте килими й летіть у камери.
Уже!
Євреї, помолімося! Що це за беззаконня?
Вони зрозуміли, що він здурів.
«Ми домолимося й віддубасимо його».
Вони моляться, а той іще більше задирається.
«Так, моліться своєму богу, уперед.
Ставайте на коліна. Кажіть "Акбар".
Чому це ми маємо ховатися в камерах?»
Євреї бояться молитися у власній країні? Помолімося!
-Єврейська держава! -Єврейська держава!
Валіть. Тепер ми тут молимося. Час Тори.
-Єврейська держава! -Смерть арабам!
-Смерть арабам!
Зорро!
Зорро.
Що ти тут робиш?
Я вернувся. Маячня, не питай.
Чому ти вернувся? Ти був вільним.
Я розповім, коли житимемо разом. Я просив Хеллі. Морозиться.
Попроси ти її. Скажи їй, що я тебе виправлю.
Немає місця. Я з Асафом.
-Гаразд. Змінимо блок. -Я не хочу міняти.
Чому ти такий?
Ти повернувся натхненний свободою.
Тут усе не так. Я буду в Броші до 18 років.
Не обов'язково.
Обов'язково. Я так хочу. Краще не переїжджати.
Що сталося, Зорро?
Це тому, що я довго не дзвонив?
Ти так хотів. Я приніс тобі телик, речі з дому.
-Що не так? -Повернути телик?
-Ні. -Тоді чого ти хочеш?
Ти тут на два тижні,
а я маю збиратися й переїжджати?
-Не на два тижні. -Добре, два місяці.
Мабуть, буде довічне.
Ми мали разом бути в дорослій.
Ти що, дівчисько?
Відпусти мене.
Я приніс лист від твоєї мами.
Іди сюди!
Стривай, який лист від мами? Діне!
Санні, послухай мене уважно.
Ти маєш отямитися, чуєш? Ти зіпсував життя моїй дитині,
тож учини правильно й отямся.
Ти отямишся, бо ти сильний.
Чуєш?
-Отямся, Санні. -Ви здуріли? Геть.
-Геть! -Іду! Заберіть від мене руки.
А Луша?
Гаразд, злізь із мене, педику.
Як ти це зробив?
Я пішов до них.
І тебе впустили?
Так.
Мій тато теж там був?
Ні.
А мої брати?
Вони були.
Авраам, Авраам і Авраам.
І Сіон теж був там, і Сіон, і Сіон.
Естер теж була там, і ще двоє. Не знаю імен.
Як ти опинився в Броші?
Я скривдив Кремера.
Чому?
А чому ти когось зарізав?
Ну власне.
Я колись забуду?
Що саме?
Кров Санні.
Ні, ніколи.
Чорт забирай.
Схоже, я зіпсував собі життя.
Ні, усе гаразд.
Цей козел вийде з коми, ти вийдеш звідси…
Ти будеш стендапером. При баблі.
Підкориш світ штурмом.
Це навряд чи.
Та правда в тому,
я хочу, аби він умер.
Я залишуся з тобою.
І що далі?
Перейдемо до дорослих, як королі.
З баблом моєї бабусі.
В'язниця буде наша.
Торгуватимемо.
-Смішитимеш за привілеї в їдальні. -Навчу тебе грати в шахи.
Ми створимо армію.
Більше ми не будемо нарізно.
Вирок на довічну свободу.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як