‫- הסדרה היא עיבוד דרמטי לאירועים אמיתיים.‬ ‫חלק מהשמות והאירועים שונו או הומצאו. -‬
‫[מוזיקה שקטה]‬
‫- בפרקים הקודמים… -‬
‫אני לא רגילה שאתה מתקשר אליי.‬ ‫-סאני תפר עליי את התיק,‬
‫על הגניבות, על הסמים, על הכול.‬
‫את לא שיקרת.‬
‫לא.‬
‫אני מצטער שאני כזה זבל, אמא.‬
‫טוב, אם לא היית כזה זבל,‬ ‫לא הייתי אוהבת אותך כל כך.‬
‫אני אוהב אותך, אמא.‬ ‫[מוזיקה קצבית]‬
‫[זורו] אתה תצא מפה.‬ ‫תהיה סטנדאפיסט, תהיה מליין.‬
‫תזיין את כל העולם.‬
‫אולי גם מתישהו תספר לחברים שלך פה שאתה‬ ‫בונה עתיד, שאתה הולך להיות מצחיק עם קבלות.‬
‫אתם מפעילים מונה, כן?‬
‫[דניאל] לא בקשר איתו?‬
‫לא.‬ ‫-לא דיברתם איתו 20 שנה?‬
‫לא.‬ ‫-עקשנים אתם, הא?‬
‫הבאתי לכם כרטיסים כאלה להופעה שלי.‬ ‫זה אמור להיות מצחיק.‬
‫[עורך דין] מעל שלוש שנים‬ ‫שמרשי משתף פעולה עם המשטרה‬
‫בבניית תיק כנגד העבריין המורשע, דין שיימן.‬
‫[דין] "שפוט, עבריין סוג ז',‬ ‫אלים, גס למשפחתו…‬
‫"מגיע לו למות בכלא."‬
‫[דין] מלשן. יא בן זונה!‬
‫חבר שלך… מת.‬
‫[מוזיקה דועכת]‬
‫[צליל צלצול]‬
‫[מחיאות כפיים ושריקות מרוחקות.‬ ‫צליל צלצול נמשך]‬
‫[צפצוף משיבון. דניאל בהודעה]‬ ‫היי, זה דניאל חן. אהמ…‬
‫דין שיימן.‬
‫[צליל אפלולי ברקע]‬
‫הכרטיסים שהשארתי לכם, אז ההופעה היום.‬
‫אני ממש אשמח אם תבואו.‬
‫[הצליל האפלולי על רקע ההודעה]‬
‫ואם שמעתם מזורו,‬
‫שיבוא גם.‬
‫[מחיאות כפיים הולכות ומתחזקות]‬
‫[צפצוף צורם במיקרופון]‬
‫[מחיאות הכפיים נעלמות]‬
‫[הצפצוף הולך ודועך על רקע הצליל האפלולי]‬
‫[הצליל האפלולי נמשך על רקע זריקות הכדור]‬
‫[חריקת דלת ברזל]‬
‫[דלת נסגרת]‬
‫[רחשי דיבורים על רקע הצליל האפלולי]‬
‫[צליל מאיים על רקע הדיבורים]‬
‫[צליל מאיים מתחזק ונפסק]‬
‫[מוזיקת פתיח צורמת]‬
‫- ילד רע -‬
‫[מוזיקה נפסקת]‬
‫[צחוק נערה]‬
‫בחיים שלי לא אמרתי דבר כזה.‬
‫[צוחקת]‬
‫[אישה] טוב, אי אפשר ככה. זה מגוחך.‬
‫קומי ושימי את הבגדים בכביסה.‬
‫טוב.‬ ‫-עכשיו!‬
‫[דנה מתנשפת במורת רוח]‬
‫מה זה? הוא חייל?‬
‫הוא ב-י'.‬ ‫-לא, הוא לא ב-י'.‬
‫הוא חייל. זה חותמת של מוסד ממשלתי.‬
‫הוא לא חייל אני אומרת לך.‬ ‫-אז מה זה?‬
‫מאיפה לי? מה זה משנה?‬
‫אני לא מוכנה שתצאי עם חייל.‬
‫אה, וואלה, את לא מוכנה? מה תעשי בדיוק?‬ ‫-מה אני אעשה?‬
‫אני אפוצץ אותך מכות ואמכור אותך לזנות.‬ ‫מה אני אעשה… חוצפנית.‬
‫כל המזמוז הטלפוני הזה מסתיים השבוע,‬ ‫את מבינה אותי? [נביחת כלב]‬
‫או שאתם נפגשים השבוע ואת רואה שהוא לא חייל‬ ‫שרוצה לזיין אותך כשהוא יוצא "חמשוש",‬
‫או שזה נגמר, הדבר הזה. הבנת אותי?‬
‫[צעדים מתרחקים]‬
‫[דנה] הלו?‬ ‫-אני לא חייל, נשבע לך.‬
‫לא הייתי חייל של אף אחד אף פעם.‬ ‫זה חוק אצלי.‬
‫לא הבנתי.‬
‫לא משנה.‬
‫אנחנו צריכים להיפגש.‬ ‫אני לא יכולה להמשיך למכור לה את זה ככה.‬
‫למה לא?‬
‫אין סיבה.‬
‫צודקת.‬
‫את כבר גם יודעת איך אני נראה.‬ ‫כמה גרוע זה יכול להיות?‬
‫דביל.‬
‫אז…‬
‫אני אראה איזה אימונים יש לי השבוע ונקבע?‬
‫אוקיי.‬
‫[רחשי דיבורים ברקע]‬
‫תביא.‬
‫אני דווקא בעד, גבר.‬
‫עזוב.‬
‫אני רק אתיישב מולה, היא תריח את הפחד.‬
‫[זורו מגחך]‬
‫היא לא תריח כלום, מה יש לך?‬
‫המשימה שלך פשוטה.‬
‫אתה יוצא, מזיין,‬
‫אתה קונה לי פופקורן, תחזור, זהו. מה אתה…‬
‫מה לי ולזיונים, באמא שלך?‬ ‫-בסדר, אבל הבחורה מחכה.‬
‫[צלצול בכריזה והודעה עמומה]‬
‫[מוזיקה מבשרת סכנה על רקע הכריזה]‬
‫טוב, שני דברים.‬
‫אחד, איך אני מבודד את דין,‬
‫שתיים, איך אני שם יד על סכין.‬
‫לא צריך אותו לבד.‬ ‫נקפוץ עליו, וכולנו נתמוך בך.‬
‫[מצקצק לשלילה] מעדיף אחד על אחד.‬
‫חבל, משעמם פה.‬
‫מה אני נראה לך, סמנתה פוקס?‬
‫לא.‬
‫כולה רציתי שיהיה רגע אקשן.‬
‫תגיד, מה אתה חי בסרט?‬
‫אז תפסיק להתנהג כמו איזה גנגסטר בשקל.‬ ‫אתה כולה ילד.‬
‫טוב, סכין. איך?‬
‫סכין-סכין, או סכין בכאילו של לושה סוודר?‬ ‫-סכין.‬
‫סכין אמיתית יש רק אחת באגף.‬
‫[מוזיקה הולכת ונעלמת]‬
‫[זורו] יאללה, תשאל.‬
‫[חלי מצחקקת ברקע]‬
‫[חלי] בוקר טוב.‬
‫[דין] המפקדת.‬
‫המפקדת, אני שמח שאת כאן,‬ ‫כי אני צריך לבקש ממך משהו.‬
‫נו, נו?‬
‫המפקדת, אני… חייב חופשה לכמה ימים. בבקשה.‬
‫סיפרת לה?‬
‫[רחש הכלא ברקע]‬
‫נכה, מה אני אעשה?‬ ‫-[חלי] אה-הא.‬
‫[טולי] מה, על מה מדברים?‬
‫לדין שיימן יש חברה טלפונית,‬
‫שאני משערת שביקשה להיפגש מחר,‬ ‫והוא עדיין לא סיפר לה שהוא בכלא.‬
‫אה, היפה?‬ ‫-היפה.‬
‫[טולי] למה ככה?‬
‫ככה יצא. אני בן אדם נבול.‬
‫עדיף מכוערות, אני אומר לך.‬ ‫פחות ישברו לך את הלב.‬
‫למרות שזה אף פעם לא מסתדר ככה.‬ ‫תמיד הן קצת יפות מדי.‬
‫צודק, טולי.‬
‫יאללה, חלי, מה אומרת?‬ ‫ליום אחד, לסדר את העניינים.‬
‫אני עוד בטראומה מהפעם הקודמת שיצאת מכאן.‬ ‫-בסדר, אבל השתניתי, השתקמתי. אני…‬
‫זה לא אותו דבר.‬ ‫-לא יכולה, דין.‬
‫ואם אני מבטיח לך‬ ‫שאני אהיה פיקס כל החודשים הקרובים?‬
‫אז אולי עוד כמה חודשים, שתהיה בשקט.‬
‫אז אם אני אומר לך ככה,‬
‫אני יוצא ליום אחד, אומר לה את כל האמת?‬
‫[זמזם פתיחת דלת]‬ ‫[דין] אני רואה עלייך שאת רוצה.‬
‫אני אחשוב על זה.‬
‫חיובי תחשבי.‬ ‫-חיובי, חיובי.‬
‫חיובי לשבוע הבא?‬
‫אם אני נותנת לך חופשה,‬ ‫אתה מתחיל להיכנס לשיעורים?‬
‫לנסות להיות פחות דביל?‬ ‫-כן.‬
‫בטוח?‬ ‫-בטוח, בטוח.‬
‫בסדר.‬ ‫-מלכה! שבוע הבא.‬
‫שבוע הבא.‬ ‫-רגע, למה שבוע הבא?‬
‫מה רע במחר? שחררי אותו מחר, מה?‬
‫מה יש לך?‬
‫סתם, הכלא דפק לו את השעון הפנימי.‬ ‫שבוע הבא, שבוע הבא.‬
‫בסדר.‬ ‫-תודה, המפקדת. תודה, באמת.‬
‫בבקשה, דין שיימן.‬ ‫-יצאת אחלה גבר.‬
‫מה יש לך?‬
‫זה סאני הדפוק הזה, אחי.‬
‫חשבתי שאם תלך לכמה זמן, הוא ישחרר ממך.‬ ‫-עזוב את סאני, סתם מזיין לך את המוח.‬
‫בשבילנו הוא כמו‬ ‫איזה נמושה צופיפניקית מרעננה.‬
‫הכול טוב, אחי.‬
‫[דין בטלפון] תל אביב?‬
‫[דנה] כן, ברור.‬ ‫-למה ברור?‬
‫כל שאר ישראל זה פח.‬ ‫-למה פח? מה…‬
‫אֶה… אז כיכר מלכי ישראל?‬
‫לא.‬ ‫-ים?‬
‫לא.‬ ‫-די, נו, אז אני לא יודע. אני לא מכיר.‬
‫מה לא מכיר? אתה גר שם.‬
‫לא יודע, אני… אני נשאר בבית לקרוא.‬
‫[דנה צוחקת]‬
‫אז…‬
‫נחליט שבוע הבא…‬
‫איפה, וניפגש?‬
‫אוקיי.‬
‫מוזר, לא?‬
‫ללא ספק.‬
‫[מוזיקה רוויית מתח]‬
‫[רחש דיבורים על רקע המוזיקה]‬
‫[מנסורי] סע.‬
‫[מוזיקה מאיימת מתגברת]‬
‫אהלן, סאני ברכה.‬
‫[מנסורי] היי! מה אתה עושה? עזוב אותו!‬ ‫-[סאני] סתמו את הפה!‬
‫[מנסורי] עזוב אותו!‬ ‫-[אסיר] מה אתה עושה?‬
‫[סאני] סתמו את הפה!‬
‫[זורו] אני אחתוך אותו! בני זונות!‬ ‫-[סאני] שקט! סתמו!‬
‫בני זונות, עופו! יאללה!‬
‫יש לי צוואר על הסכין, עופו מפה!‬
‫[ההמולה שוככת]‬
‫[זורו] אתה משחרר מדין, הבנת אותי?‬
‫טוב, בסדר, מה סכינים?‬ ‫חלאס, תגיד. דבר מה שאתה רוצה.‬
‫הוא לא מי שאתה מכיר מפעם.‬
‫רד ממנו. הוא רוצה לצאת מפה.‬
‫הוא לא אפס כמונו.‬
‫וכשהנסיך יחזור הביתה,‬ ‫מה תעשה בלי כסף, בלי שמירה?‬
‫בלי קנטינה?‬ ‫-אני לא חבר שלו בגלל הכסף,‬
‫או בגלל כל החרא הזה.‬
‫טוב, גבר…‬
‫די, הבנתי את העניין עם הסכין.‬ ‫בוא נדבר רגיל.‬
‫קח.‬
‫[רחש פתיחת חפיסת סיגריות]‬
‫[רחשי הדיבורים מסביב מתחדשים]‬
‫[צלצול בכריזה והודעה עמומה]‬
‫לפני שהבן זונה שיפד אותי, היינו אחים.‬
‫נשבע לך, אהבתי אותו כמו אח.‬
‫מה זה, אני יכול לשמוע‬ ‫את הבדיחה על המציצות 100 פעם רצוף.‬
‫עשה לך?‬
‫[רחשי הכלא ברקע]‬
‫עשה.‬
‫ועל חברות של אמא שלו?‬
‫עשה.‬
‫"תמרצ'וק, תרסני את הילד, תמרצ'וק."‬
‫מה עם השמנות?‬
‫עשה גם.‬ ‫-כן?‬
‫האקדח והחמור, עשה?‬
‫חומר ישן. היום הוא משוכלל, מקצוען.‬
‫וואלה. כן, שמעתי שהוא מופיע פה.‬
‫לפעמים, פה ושם.‬
‫אבל הוא לא מתבייש? ביישן, דין.‬
‫נהיה מושחז.‬
‫קרן עשתה אותו שפיץ.‬
‫קרן?‬ ‫-המורה לדרמה.‬
‫מה, היא מלמדת אותו?‬ ‫-כל יום עושה לו שיעור פרטי.‬
‫[דלת נטרקת ממרחק. רחשי דיבורים ברקע]‬
‫מה, איפה?‬
‫בחדר דרמה.‬
‫[נגינת פסנתר מרוחקת]‬
‫מה, רק הוא והיא?‬
‫אז אתה יורד ממנו, כן?‬
‫גבר, אני…‬
‫אני בא בשלום.‬
‫תיזהר ממני.‬
‫[נגינת פסנתר מתחלפת בצליל מבשר רעות]‬
‫[צליל מבשר רעות הולך ומתגבר]‬
‫[נגינת מיתרים קודרת]‬
‫באיזה שעה זה החצר?‬
‫[מנסורי] ארבע.‬
‫[מוזיקה דועכת]‬
‫וכמה סוהרים יש עד החדר דרמה הזה?‬
‫שלושה. אבל אחד מהם זה טולי.‬
‫מה, והוא חפיף?‬
‫כן.‬
‫[רחשי הכלא ברקע]‬
‫[צלצול בכריזה והודעה עמומה]‬
‫פתח פה, פתח.‬
‫שלוש!‬
‫קח.‬
‫הורדתי לך את סאני מהגב.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אמרתי לו שאני שומר עליך ושירד ממך.‬
‫הלכת אליו? מתי? למה לא אמרת לי?‬
‫כי זה קטן, הוא לא בא לעשות רע. סתם רעשן.‬
‫[רחשי הכלא ברקע]‬
‫לא צריך שתעשה בשבילי אוונטות.‬
‫למה אוונטות?‬
‫רוצה שתתחפף לי מהחיים.‬
‫אחלה גבר, תודה.‬
‫באמת שככה.‬
‫אני, כל מה שאני רוצה‬ ‫זה שחלי תבוא אליי באיזה ספירה‬
‫ותגיד לי, "שחררו את הדביל".‬
‫ואז אני לא אראה‬ ‫את הפרצוף המכוער שלך יותר בחיים שלי.‬
‫לך תזדיין.‬
‫[נקישות פופקורן בפחיות]‬
‫לא חושב שכדאי שאני אצא מפה אף פעם.‬
‫די לזיין את השכל, נו.‬
‫לא, אני אומר לך. הייתי כזה אפס בחוץ,‬ ‫כולם חשבו אני איזה פועל זבל.‬
‫עכשיו אני טוב במשהו.‬
‫וואלה? במה אתה חושב שאתה טוב?‬
‫בכלא.‬
‫[זמזם ורעש פתיחת דלת]‬
‫יודע מה? לא רוצה לצאת לחופשה הזאתי.‬
‫מה יש לך? תירגע.‬ ‫-פה נשאר.‬
‫[דנה בטלפון] קניתי נעליים.‬
‫אה.‬ ‫-כי לא ידעתי אם אתה גבוה או לא.‬
‫שלחת לי רק את הפרצוף שלך.‬
‫אז קניתי נעליים יפות, בלי עקבים.‬
‫שמעי רגע…‬
‫כנראה יש לי משחק בסוף שבוע הבא.‬
‫[ציוץ ציפורים ברקע]‬
‫הלו? דנה?‬
‫שמעתי.‬
‫אני מצטער, חשבתי שאין השבוע.‬
‫כאילו, התחרטת?‬
‫לא, לא, ממש לא. לא התחרטתי.‬
‫אז אחלה. בוא ניפגש.‬
‫אני אומר לך, אני לא יכול.‬
‫אתה חייל? זה העניין?‬
‫לא.‬ ‫-אז?‬
‫[רחשי הכלא נשמעים מבעד לטלפון]‬
‫אני פועל זבל.‬
‫לא מצחיק.‬ ‫-לא צוחק איתך.‬
‫קם כל יום בשלוש וחצי בבוקר ומחבק משאית.‬
‫ואז בחמש בצהריים, אני…‬
‫נרדם מול "היפים והאמיצים" כבר.‬
‫טוב, דין…‬ ‫-סתם, סתם, צוחק איתך.‬
‫אבל גם לא… לא לגמרי.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫[נגינת צ'לו עצובה]‬
‫אני בכלא.‬
‫טוב, הבנתי.‬
‫יאללה, שכח מזה. שכח מהכול.‬
‫לא, אני נשבע לך. אני בכלא.‬ ‫-לא נפגשים השבוע.‬
‫נשבר לי הזין, אני לא מבינה כלום יותר.‬ ‫-שנייה רגע, למה את חמומת מוח ככה? רגע.‬
‫אז נדחה בקצת.‬
‫לא רוצה לדחות. או השב…‬ ‫-[סוהר בכריזה] כולם לחצר.‬
‫כולם לחצר.‬
‫ארבעים דקות ספירה בתאים.‬
‫[נגינת הצ'לו נעשית קדחתנית]‬
‫מה זה היה?‬
‫הכריזה של הכלא.‬ ‫[נגינת הצ'לו נפסקת]‬
‫[דנה מנתקת את השיחה]‬
‫[צליל תפוס]‬
‫[צליל צלצול]‬
‫[צליל צלצול נמשך]‬
‫[טלפון מצלצל דנה מתנשפת]‬
‫[צליל צלצול]‬
‫[מוזיקה קצבית ורוויית מתח]‬
‫[מוזיקה רוויית מתח הולכת ומתגברת]‬
‫[מוזיקה רוויית מתח נמשכת]‬
‫[מוזיקה מתגברת ומתמלאת בתחושת סכנה]‬
‫[מוזיקה הולכת ודועכת]‬
‫את מאמינה באלוהים?‬
‫אין איתך שיחות בטלות, הא?‬
‫[רחשי הכלא ברקע]‬
‫התעייפתי, מה אני אגיד לך?‬
‫ממה התעייפת?‬
‫לא יודע.‬
‫מהפטפוט האנושי.‬
‫אבל את בטח מבינה, לא?‬
‫למה אתה חושב?‬
‫לא היית באה לפה‬ ‫אם לא היה לך שובע מהיום-יום.‬
‫או שאני באה לפה‬ ‫כי לא קיבלו אותי ללמד בשום מקום אחר.‬
‫כן, אני יודע שזה לא נכון.‬
‫וואלה. מאיפה אתה יודע?‬
‫בדקתי.‬
‫[קרן מגחכת]‬
‫[רחשי דיבורים במכשיר קשר]‬
‫[קרן] בחור מפחיד הסאני ברכה הזה.‬
‫[טולי] ילד.‬
‫[רחשי דיבורים]‬
‫ביי, טולי.‬ ‫-ביי.‬
‫אני בעמדה, אם את צריכה משהו.‬
‫[רחשי דיבורים]‬
‫[קרן] היי.‬
‫מה קורה?‬ ‫-נראה לי נפסח על השיעור היום.‬
‫למה? מה קרה?‬
‫מה קרה? מה קרה?‬
‫כלום. יאללה, רדי ממני גם את.‬
‫מה זה? למה אתה מדבר אליי ככה? למה זה טוב?‬
‫זה לא טוב. אז מה אם זה לא טוב?‬ ‫לא כל הזמן צריך שיהיה טוב.‬
‫אתה יכול בבקשה לספר לי רגע מה קרה?‬
‫כולכם עם העצות זבל שלכם.‬
‫ניתקה לי בפרצוף. עוד שרמוטה.‬
‫אני לא מספר לאף אחד יותר את האמת בחיים.‬ ‫על כלום.‬
‫הבנתי אותך.‬
‫באסה.‬ ‫-וואלה, כן. באסה.‬
‫תקשיב, דין, מאמי.‬
‫אתה כולה נבהלת.‬
‫מהחופשה, מהשחרור, מהכול נבהלת.‬
‫אני מבטיחה לך, יהיה בסדר.‬ ‫-איזה בסדר בראש שלך, יא מעפנה?‬
‫[צליל קודר]‬
‫אז ככה אתה הולך להרוס עכשיו? זהו?‬ ‫-כן, בדיוק ככה.‬
‫אחלה.‬
‫[מניחה את גליל הנייר בחבטה] סלמאת.‬
‫[קרן] וואלה, יופי.‬
‫[צליל קודר נמשך]‬
‫[דלת נטרקת]‬
‫[דלת נטרקת ממרחק. צליל קודר נמשך]‬
‫מה קרה? מה…‬
‫[צלצול בכריזה והודעה עמומה]‬
‫[צליל מבשר רעות הולך ומתגבר]‬
‫[תיפוף קצבי על רקע הצליל]‬
‫[מוזיקה מתגברת]‬
‫ראית את דין?‬
‫תגיד, סוודר, ראית את דין?‬
‫לא, גבר. למה? [מגמגם] מ… מה קרה?‬ ‫-ואת סאני?‬
‫[לושה] לא.‬
‫[מוזיקה קדחתנית ורוויית סכנה]‬
‫[לושה] מה קרה, זורו?‬
‫[מוזיקה נמשכת]‬
‫[דין] יא בן זונה!‬
‫[גניחות מאמץ על רקע המוזיקה]‬
‫רד!‬
‫[מוזיקה מתגברת. דין גונח במאמץ]‬
‫[גניחות מתגברות על רקע המוזיקה]‬
‫[דין] יא בן זונה.‬
‫[קול נעיצת סכין. זורו גונח בכאב.‬ ‫תיפוף נעלם]‬
‫טולי, אמבולנס!‬
‫זורו? זורו, אח שלי, אתה בסדר?‬
‫אח שלי? זורו?‬
‫[זורו גונח בכאב]‬ ‫זורו, די. זורו, אתה בסדר? תגיד משהו שנייה.‬
‫[זורו] הכול טוב.‬
‫[זורו גונח בכאב]‬
‫הכול טוב.‬ ‫-[טולי] מה קרה?‬
‫הכול טוב, אני איתו. תביא אמבולנס!‬ ‫-כוס אמק, מה קרה לו? זורו!‬
‫אני פה, טולי. בסדר.‬ ‫-שמור עליו רגע.‬
‫יוסף, אני צריך אמבולנס לחדר דרמה!‬ ‫-אני לא עוזב אותך.‬
‫אני לא עוזב אותך בחיים, אני אוהב אותך.‬ ‫תפסיק לדמם כל כך, למה אני עוד שנייה מתעלף.‬
‫זוז! זוז, דין.‬
‫זורו, אל תדאג, יש אמבולנס בדרך.‬
‫זורו, אתה איתי?‬
‫[זורו] טולי, תזדרז.‬ ‫-[טולי] אל תדאג. הנה,‬
‫אמבולנס שתי דקות פה.‬ ‫שתי דקות פה, הכול טוב.‬
‫[זורו גונח בכאב]‬ ‫הכול טוב, זוז.‬
‫[מוזיקה נעלמת. צלצול טלפון ברקע]‬
‫[חלי] בטוח שאתה לא רוצה כמה ימי חופש?‬
‫אני לא יודע, המפקדת.‬
‫הבחורה כבר לא איתנו יותר, אני מבינה.‬
‫כי?‬
‫כי כולכם נתתם לי עצות של אהבלים.‬
‫"תגיד את האמת", עאלק.‬
‫סליחה.‬
‫אולי בכל זאת תצא?‬
‫תלך לנשום רגע, תקפוץ לאמא,‬
‫תאכל גלידה?‬
‫אני אגיד לך מה, דין.‬
‫כשאתה מספיק תרצה לא להיות פה יותר,‬ ‫החיים שלך יסתדרו.‬
‫עכשיו אתה תעשה לי טובה,‬
‫ואתה תלך לעורך דין קרחת שלך,‬
‫ואתה תתחנן בפניו‬ ‫שיעזור לך להתחנן בפני איזה שופט‬
‫שיתחנן לפרקליטות לאיזו הקלה,‬ ‫ואולי תקבל שחרור מוקדם.‬
‫ובאותה נשימת התרפסות, תתנצל בפני קרן.‬
‫[נגינת מיתרים על רקע רחש הנסיעה]‬
‫[תמרה צוחקת]‬
‫[נגינת צ'לו מרגשת מתלווה למיתרים]‬
‫[קול מים זורמים על רקע המוזיקה]‬
‫נראה לך?‬
‫אני יכולה להתקשר לעורך דין?‬
‫כן?‬
‫[נגינת הצ'לו המרגשת נמשכת]‬
‫לפחות משהו אחד טוב לקחת מאבא שלך.‬
‫[צוחקת]‬
‫[דניאל] הוא גר בבת ים,‬ ‫ברחוב אוסקר שינדלר.‬
‫הלכתי אליו לבת ים, לבית שלו.‬
‫בלילה, בשלוש בלילה,‬ ‫הכי אימפולסיבי בעולם עם שתי חברים,‬
‫לילה גשום, דפקתי לו בדלת.‬
‫דפקתי לו בדלת…‬ ‫לא ראיתי את אבא שלי כל החיים, תקשיבו טוב.‬
‫הוא פתח את הדלת.‬ ‫בדרך כבר, במדרגות, הכנתי תירוץ.‬
‫אמרתי להם,‬ ‫"בואו נגיד לו מי זרק לנו ביצים על הרכב".‬
‫כולם כזה, "רעיון טוב". [צחוק]‬
‫רק רציתי לראות אותו.‬ ‫רק רציתי לראות אותו רגע.‬
‫ואז כאילו… כל כך כעסתי עליו כל החיים,‬ ‫כל כך הרגשתי כאילו…‬
‫טינה אליו. רק רציתי לראות אותו,‬
‫ואז הוא פתח את הדלת.‬
‫הוא הסתכל עליי, אני לא אשכח את זה בחיים.‬ ‫הוא הסתכל עליי, הסתכלתי עליו,‬
‫והבנתי שאני הולך להיות קירח.‬ ‫"מה זה? הוא נראה בול כמוני. [צחוק]‬
‫"הוא נראה בול כמוני בקירח.‬ ‫מה זה החרא הזה?" [צחוק]‬
‫וחברים שלי, "יואו, אתה הולך להיות קירח!‬ ‫[צחוק]‬
‫"הוא נראה כמוך!"‬ ‫פחדתי שהוא יזהה אותי, והוא כזה,‬
‫"מה אתם רוצים? אין פה אף…"‬ ‫הוא כמעט הרביץ לנו, והייתי גאה כזה.‬
‫"זה אבא שלי."‬
‫[קהל צוחק]‬
‫יש לי אבא אסרטיבי וזה.‬
‫ואז הלכנו משם. למחרת באתי עוד פעם,‬
‫הוא לא היה בבית. בחו"ל כבר.‬
‫אז מה…‬
‫ואז דפקתי שם, יצאו כל הבניין,‬ ‫פתאום באות שתי חיילות.‬
‫"מה אתה רוצה מיעקב? מה יש לך ממנו?"‬
‫אמרתי לה, "הוא אבא שלי".‬
‫אז היא אומרת לי, "לא, הוא לא". [צחוק]‬
‫ואני כזה, "מה זה, אחותי כאילו?‬ ‫מה זה הדבר הזה?" [צחוק]‬
‫"למה היא… היא כבר מעצבנת?" [צחוק]‬
‫"לא, הוא לא."‬
‫קודם כול, מה את יודעת?‬ ‫ואז חברה שלה אמרה, "כן, הוא כן".‬
‫אחי, שתי הבנות הכי מעצבנות שראיתי בחיים.‬
‫"את לא רואה איך הוא דומה לו?‬ ‫דמייני אותו עם קרחת." יא בת זונה!‬
‫[קהל צוחק בהתלהבות]‬
‫ואז הכניסו אותי אליו הביתה,‬ ‫מסתבר שהוא היה בחו"ל.‬
‫וכאילו נכנסתי אליו הביתה, כולי בהתרגשות,‬ ‫וההיא מתרגשת, "יש לי אח!"‬
‫ואני כבר שונא אותה מאוד. "יש לי אח!"‬ ‫[צחוק]‬
‫ואני שם ישבתי, רעדתי.‬
‫תקשיבו, היא גם הייתה בגילי.‬ ‫כאילו, אבא שלי לא נח, כן?‬
‫[מגחך]‬
‫זה הכי חפיפה כזה.‬ ‫"נכנסים למיטה, נקים משפחה", אתה יודע…‬
‫[קהל צוחק בהתלהבות]‬
‫ישבתי… הסתובבתי בתוך הבית,‬ ‫ואז ישבתי על איזה כורסה,‬
‫ואז היא אומרת לי,‬ ‫"לא! יעקב! זה הכורסה של יעקב."‬
‫אמרתי, "בואנה, הוא משוגע. מי זה האיש הזה?"‬
‫[קהל צוחק]‬
‫אמרתי, "אוקיי, מעניין".‬
‫ואז אשתו אמרה לי כזה,‬
‫"יעקב לא בארץ, ואני מבטיחה לך,‬ ‫כשהוא יחזור הוא ירים לך טלפון."‬
‫ואני כזה, "למה, יש לך מילה איתו?‬
‫"הוא ידחוף אותך מהחלון.‬ ‫את לא מכירה אותו בכלל." [צחוק]‬
‫אחרי יומיים הוא הרים לי טלפון, חזר.‬ ‫"שלום, אני יעקב…"‬
‫קבע איתי לעוד שבוע בקניון רמת אביב.‬
‫לא היה סבלנות,‬ ‫באתי אליו עוד פעם באותו יום.‬
‫[קהל צוחק]‬
‫באתי אליו באותו יום הביתה, דפקתי לו בדלת,‬ ‫הוא פתח לי את הדלת עצבני.‬
‫"למה אתה בא? אמרנו עוד שבוע.‬ ‫אני לא אוהב שבאים אליי בלי להודיע."‬
‫"ואני לא אוהב שעוזבים אותי." [צחוק]‬
‫"יא בן אלף זונה." [צחוק]‬
‫זה בלב אמרתי.‬
‫[מוזיקה מלאת רגש על רקע הצחוק]‬
‫קיצר, ואז הוא כזה היה עצבני עליי,‬
‫הוא אמר לי, "בוא, אני אקח אותך הביתה".‬
‫הוא לקח אותי הביתה באוטו שלו.‬
‫פעם ראשונה בחיים שלי‬ ‫שאני נוסע עם אבא שלי באוטו.‬
‫אף פעם לא הרגשתי מה זה שיש לי אבא,‬ ‫פתאום אני יושב איתו באוטו.‬
‫והוא כזה… כל הרדיו כזה, "אבא…"‬ ‫אתה יודע, יש כזה…‬
‫[קהל צוחק על רקע המוזיקה]‬
‫והוא ישב ככה,‬ ‫ולא יודע, הציפו אותי מלא רגשות.‬
‫חשבתי שיהיה לי מלא מה להגיד,‬ ‫ולא היה לי מה להגיד.‬
‫"אני ארד פה."‬
‫ואז נסעתי… ואז אחרי כמה ימים‬ ‫באמת נפגשנו בקניון רמת אביב, כמו שקבענו,‬
‫והוא בא כזה ואומר לי,‬ ‫"בוא נשב פה, בבית קפה הזה".‬
‫אמרתי, "יפה שהוא אסרטיבי". הוא אומר לי,‬ ‫"פה יש לי תלושים". [צחוק. מוזיקה נעלמת]‬
‫שתה שוקו, אחי, הבן זונה הזה.‬
‫והוא הוציא לי ספר של נפוליאון,‬ ‫לא פחות ולא יותר.‬
‫הוציא לי ביוגרפיה של נפוליאון,‬ ‫שם אותה על השולחן ואמר לי,‬
‫"נפוליאון כבש את העולם בגיל 30.‬
‫"מה אתה רוצה לעשות בחיים?"‬
‫[קהל צוחק]‬
‫נשבע לכם באלוהים, זה המשפט ש…‬
‫[קהל צוחק]‬
‫ואני זוכר שצמרמורת עברה לי בגוף ואמרתי,‬
‫"איזה מזל שלא גדלתי איתו." [צחוק]‬
‫"מה היה נהיה ממני?" [צחוק]‬
‫פתאום קלטתי שהכול בסדר,‬ ‫קיבלתי בדיוק את החיים שהייתי צריך.‬
‫הכול בסדר.‬
‫לפעמים אתה חושב שאתה יודע מה אתה רוצה,‬
‫אבל אתה לא יודע מה אתה צריך.‬ ‫אני חשבתי שאני צריך לחיות עם האבא הזה,‬
‫ובכלל הייתי צריך איזה "ז'וֹפָּה" שתעורר אותי,‬ ‫אתה מבין למה אני מתכוון? [צחוק]‬
‫אתה חושב ש…‬ ‫פתאום אתה מבין שהז'וֹפָּה של אתמול‬
‫הופכת לקטע סטנדאפ של מחר.‬
‫הכול התחבר לי, זה שלא גדלתי איתו,‬
‫כי אם הייתי גדל איתו הייתי כזה,‬ ‫"לא, הוא לא". [צחוק]‬
‫[צחוק הקהל מתחלף בנגינת צ'לו מרגשת]‬
‫[נער] האמת, זה בית ספר נחמד, אבל לא…‬
‫[רחשי דיבורים על רקע המוזיקה]‬
‫משעממים פה הילדים, לא?‬
‫לבנים.‬
‫גם אתה לבן.‬
‫לא בנפש.‬
‫[נגינת הצ'לו נמשכת]‬
‫כולה באתי לבקש סליחה.‬
‫וואלה.‬ ‫-כן.‬
‫הפתעת.‬
‫למה, חשבת שאני בא לדקור אותך?‬ ‫-עבר לי בראש.‬
‫מה פתאום!‬
‫מה? מה באמת?‬
‫[ציוץ ציפורים על רקע המוזיקה]‬
‫כלום, חשבתי שכאילו…‬
‫אם נוכל להמשיך עם החזרות וזה.‬
‫[מוזיקה דועכת]‬
‫[ציוץ ציפורים]‬
‫בטח.‬
‫תגיד, מה אתה עושה היום בערב?‬
‫כלום.‬
‫[מוזיקה מתגברת ונעשית קצבית]‬
‫[צחוק קהל עמום על רקע המוזיקה]‬
‫[נגינת צ'לו עצובה על רקע צחוק הקהל]‬
‫[הצחוק דועך. נגינת הצ'לו מתגברת]‬
‫[נגינת הצ'לו דועכת]‬
‫[רחשי דיבורים ברקע]‬
‫מה?‬
‫לא נלך מפה אף פעם?‬
‫תכף נלך, תכף.‬
‫[מוזיקה עדינה ומרוחקת]‬
‫אוקיי.‬
‫[נגינת צ'לו מתלווה למוזיקה]‬
‫[מוזיקה מרגשת מתגברת]‬
‫[רחש הכלא על רקע המוזיקה]‬
‫[תמרה] לא? לא רוצה?‬
‫[דקל] אני יכול את זה?‬ ‫-[דין] לא.‬
‫[תמרה] די, תיתן לו.‬ ‫אני קונה לך אחד חדש. קח, מאמי.‬
‫אני קונה… לא, אני קונה לך יותר טוב. תיקח.‬
‫מה אתה רוצה?‬ ‫-[דין] בוא, צעצועים רוצה?‬
‫עזוב, דינצ'ו, תן לו הכול.‬
‫[דין] בוא…‬ ‫-נקנה לך הכול חדש. תיתן לו.‬
‫[דין] לא, מה אני אעשה… רוצה?‬ ‫-פשוט תיתן לו הכול. [צלצול טלפון]‬
‫את זה להעיף.‬
‫לך תענה.‬ ‫-אני לא הולך לענות.‬
‫למה? לך תענה.‬ ‫-אני פה עם הבגדים, נו.‬
‫[צלצול טלפון נמשך]‬ ‫איזה קרציה.‬
‫[צלצול טלפון נמשך על רקע המוזיקה]‬
‫הלו?‬
‫היי.‬
‫זה זורו.‬
‫אני…‬
‫אני יכול את דין?‬
‫[מוזיקה מתנגנת בשקט]‬
‫אה… שנייה, אני אבדוק אם הוא בבית, בסדר?‬
‫[מוזיקה נעלמת]‬
‫[רחשי הכלא ברקע]‬
‫[דקל] הוא גדול.‬ ‫-[דין] הוא גדול כי יש לו סטנדרטים.‬
‫[לוחשת] דין.‬
‫זורו.‬
‫מתוק שלי, אין חצי דרך. זה או אתה, או הוא.‬
‫[נביחות כלבים וקולות ילדים מבחוץ]‬
‫הוא לא פה.‬
‫[שפופרת טלפון מונחת על כנה]‬
‫[רחשי הכלא ברקע]‬
‫[זורו] נראה לי הוא לא יחזור.‬
‫סידרה לו שחרור מוקדם?‬
‫כנראה.‬
‫[רחשי הכלא ברקע]‬
‫כל הכבוד, ארנב.‬
‫[השיר "Tears of Goodbye" מאת Shoogy מתנגן]‬
‫[השיר "Tears of Goodbye" ממשיך להתנגן.‬ ‫רחש העיר ברקע]‬
‫[דניאל] קודם כול, אני הכי אוהב‬ ‫אתיופים בעולם, כי אתיופים זה אנשים כאילו…‬
‫התחברתי… הם אנשים‬ ‫שמעריכים את הדברים הפשוטים.‬
‫[מחקה אתיופי]‬ ‫"בואנה, איזה כיסא, אבישי! בוא ניקח אותו!‬
‫[קהל צוחק]‬
‫"יואו, איזה כיסא!"‬
‫וגם אתיופיות, בפנימייה שלי היו…‬
‫בעיניי אתיופיות זה בכלל,‬ ‫הכי יפות בארץ, חלק. [צחוק]‬
‫אבל הערך שוק זה לא כמו היום,‬ ‫כאילו ש… יש אתיופיות בכל מקום.‬
‫[השיר "Tears of Goodbye" ממשיך להתנגן‬ ‫על רקע צחוק הקהל]‬
‫זה שנות ה-90,‬ ‫כל מה שאתה אומר לאתיופית מרשים אותה.‬
‫אתה יכול לבוא‬ ‫לאתיופית הכי יפה שראית בחיים שלך,‬
‫"רוצה לבוא אליי? יש לי שיחות יוצאות."‬ ‫"שקרן אתה, חרטטן.‬
‫"איזה שקרן, יאללה יאללה!‬ ‫דיבורים פקה-פקה, יאללה! [צחוק]‬
‫"תראה אותו, מחרטט ומשקר…"‬ ‫מתחילה לקרוא קריאות באמהרית לחברות שלה…‬
‫[מחקה אמהרית]‬
‫גם יש להם ירידות שאתה לא מוכן אליהן.‬ ‫"מה אתה רוצה ממנה, יא פטמות ורודות?"‬
‫[צחוק]‬
‫"אני?" "כן, כן, אתה, יא פטמות ורודות!‬ ‫אתה יודע טוב מאוד על מי אני מדברת." [צחוק]‬
‫[המיית תינוק. השיר דועך]‬
‫אי-מא.‬
‫[המיית תינוק]‬
‫[דניאל] אהלן.‬
‫אהלן.‬
‫[דניאל מגחך]‬
‫אהלן.‬ ‫-[דניאל] אהלן.‬
‫אני רות.‬ ‫-[דניאל] נעים מאוד.‬
‫[זורו] זה דין.‬
‫[תינוק בוכה]‬
‫דניאל.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-נעים מאוד.‬
‫נו, נהניתם? צחקתם?‬ ‫-בטח.‬
‫אני אעשה איתו סיבוב.‬ ‫קח את הזמן. נעים להכיר.‬
‫אני בא.‬
‫[רות] דניאל חן, דין…‬ ‫-איזה חמוד.‬
‫[תינוק ממשיך לייבב]‬
‫איך זה קרה? מתי הספקת?‬
‫[בכי תינוק מתרחק]‬
‫אתה לא תאמין.‬
‫מחפופה זאתי.‬
‫עשתה שנתיים בנווה תרצה על מרמה.‬
‫עלתה מולי ב"קופידון",‬
‫דיברנו שנה בטלפון.‬ ‫-די, נו.‬
‫נפגשנו פעם ראשונה בחתונה שלה.‬
‫איזה מקצוען.‬ ‫-סיפור אמיתי, נשבע לך.‬
‫תודה שבאת.‬ ‫-ברור, מה?‬
‫חיכיתי לזה כל החיים.‬
‫ומה עם אמא שלך? היא בסדר, דין?‬
‫דניאל.‬
‫דין, דין.‬
‫יא מניאק.‬
‫הזמן טס, הא?‬
‫אז…‬
‫אולי ניפגש?‬
‫אני אשמח.‬
‫אולי ניפגש.‬
‫ביי, ארנב.‬
‫זורו.‬
‫סליחה על מה שהיה, אחי.‬ ‫-ששש…‬
‫מה שהיה, היה.‬
‫[צעדים מתרחקים]‬
‫[השיר "Back Home" מאת אלון לוטרינגר מתנגן]‬
‫[השיר ממשיך להתנגן. דניאל אינו נשמע]‬
‫[השיר ממשיך להתנגן. צחוק הקהל אינו נשמע]‬
‫[השיר "Back Home" ממשיך להתנגן.‬ ‫תשואות עמומות ממרחק]‬
‫[מחיאות הכפיים נעלמות. השיר ממשיך להתנגן]‬
‫[השיר "Back Home" ממשיך להתנגן]‬