Jeg heter Yumeko. Og jeg har vært slem. Men noen ganger må man gjøre noe galt,
for å gjøre verden bedre. Rette opp i feilene som
fortsatt står ubesvart. Men nå går jeg litt for fort frem her.
Vet du hva du gjorde galt, Yumeko?
Nei, Mr. Nolan.
Du skulle ha checka istedenfor å øke.
Jeg trodde du visste det nå etter å ha brukt
så mye tid i gjensittingen fordi du har gambla.
Jeg ser poenget ditt, Mr. Nolan. Men jeg høyner fortsatt.
Det finnes to typer gamblere her i verden. De som tror på flaks,
og de som stoler på ferdigheter. Og så er det meg. En tredje type. I Japan,
der jeg ble født kaller de meg "kakegurui". Spilleavhengig.
Jeg satser 50.
Jeg høyner.
Syner.
To par. Konger og ess.
Bra hånd, Mr. Nolan.
Tre like!
Yumeko! Stopp litt nå. Måten du vinner på får meg til
å tenke at du jukser. Juksing? I gjensitting? Seriøst?
Mamma lærte meg å aldri jukse. Hvis du bare spiller for penger,
så vinner du bare når du vinner penger.
Når du spiller for gøy…
Vinner du alltid. Uansett,
jeg trenger ikke å jukse mot dere for å vinne. Du, spiller
for aggressivt og håper på hail mary som aldri kommer. Du
gnikker neglene dine når du bløffer. Du er vakker.
Men, du tror at utseende og kløft skal distrahere
de andre spillerne. Fristende, men samtidig ikke.
Du kan ikke spille hvis du alltid er høy.
Og du. Vel,
du er bare forferdelig. Og du, Mr. Nolan.
Du tipper hodet fem grader ubevvist for hvert eneste kort.
Til venstre betyr bra kort, og til høyre…
Hva er det som skjer her?
Eh, rektor Heaton. Det er akkurat det samme jeg prøvde å…
Hold kjeft, Roger.
Yumeko.
Gambler igjen. Er det ikke sånn du havna
her i utgangspunktet?
Jeg har et problem.
Jeg vet. Vi har snakket om dette. Jeg sa det.
Tre sjanser. Og dette er din tredje.
Jeg blir nødt til å utvise deg jo.
Jeg forstår, Rektor Heaton. Dette er min feil.
Gå til kontoret mitt. Jeg skal ringe din foresatt. Og Roger,
jeg dealer med deg senere.
Bra spill.
Vi er ferdig her.
Kom igjen.
Bra jobba, Yumeko.
-Tusen takk. Og alt sammen er klart? -Baggene dine er allerede pakket og
ligger i bilen. Flyet går om tre timer.
Og nå har jeg en solid historie i tilfelle noen sjekker det.
Du skal snart fly til St. Dominics.
Det stedet har produsert noen av de verste menneskene på planeten.
Lærerne har null kontroll. Elevene har ikke noe ansvar.
Du skal ut i krigen et sted hvor fienden din styrer slagmarken. Husk det.
Jeg skal det. Jeg er klar. Du kan regne med meg.
Nå skjer det, Yumeko.
Og det aller viktigste er å nyte spillet.
Prøv!
Jeg vant!
Du har rett, Yumeko. Du vant to sjetonger.
Bringer den lykke?
Ja, det gjør den.
Yumeko, du må love meg å huske…
For at drømmer skal gå i oppfyllelse må du tørre å ta sjanser.
HVORDAN HVITVASKE PENGER
KLØVER-HUSET
LÆRERE INGEN ADGANG
Du vet at du burde ha begynt å svetta nå, Ryan.
Jeg tror nesten at du havner under streken jeg.
UNDER STREKEN
POENGTAVLA
Hvis du taper, så blir du et av husdyrene mine.
Åh! Neimen, tusen takk, husdyr. Kom deg til helvete bort fra meg.
Som jeg sa. Jeg har kortene. Mary. Det er en straight.
Jeg har flush.
Din idiot.
Jeg… Men jeg…
Livet er et nullsumspill, Ryan. Ingen vinnere uten tapere.
Jeg trenger en krakk, husdyr.
Jeg tekster deg når jeg trenger deg, jeg, husdyr.
Ja.
Tusen takk Jeg visste at dette stedet var fancy, men en toalett-tjener?
-Hallo? -Jeg er ikke en tjener.
Jeg vet det. Jeg bare tuller med deg.
Ja. Det er… Ja.
Hmm. Hva er den her til? Husdyr?
Du har mye å lære om dette stedet.
Kanskje du kan vise meg rundt, etter jeg har vært på dametoalettet?
Eh, Ryan, jeg er Ryan.
Jeg er Yumeko.
Okei.
CRUSH-O-METER DYNAMITT
St. Dominic's har eksistert i over hundre år.
Foreldre sender barna sine hit for at de skal lære hva som kreves for å
styre verden. Sjefer, presidenter, diktatorer, kriminal-sjefer.
Den type mennesker som velger regjeringer og kontrollerer økonomien.
De fleste studentene her er arvtagere, sånn som meg.
Foreldrene våre tror at hvis vi er myke når vi begynner her,
er vi harde når vi går ut.
Klare til å følge deres fotspor som den hensynsløse eliten.
Men det er ikke skolen som forandrer deg. Det er gamblingen.
Du spiller med det månedlige stipendet du får av foreldrene dine.
Gevinsten din betyr alt. Og de ti beste kommer inn i elevrådet,
og får bruke de svarte jakkene. De tar beslutningene.
De kontrollerer spillene, som igjen gir dem alle fordelene.
Dori, ADD, freak, gamblet øyet sitt og mistet det.
Mary, hardbarka, slosskjempe. Suki,
influencer, dommedagsvarsler. Riri, hvis Bane og Terminator fikk et
barn. Kira. Hun er elevrådspresidenten.
Ikke noe hjerte, ikke noe sjel. Hensynsløs.
Hvis du havner i gjeld så blir du et husdyr akkurat som meg,
og må tjene eieren din til du vinner deg ut av det.
-Og lærerne, syns de alt dette er greit? -Lærerne jobber for styret. Og styret
består av foreldre som vil at barna deres skal rive hverandre i stykker. Og Kira
sin pappa, Arkadi, han kontrollerer styret. Og Kira kontrollerer skolen
gjennom han, og gjennom spillene, og, altså, du blir utfordra
til å spille. Til å gamble.
Det høres gøy ut!
Hva… Nei… Nei! Nei! Det er krig.
Okei.
ROM 217
Du må være den nye jenta.
Jeg er Yumeko Kawamoto.
Blake Samuels.
Åh, du har redesignet uniformen. Man kan se det. Det der er imot reglene.
Mm. Jeg vet.
Wow. Det er ikke mange som starter midt i semesteret her.
Men flaks for deg at den forrige romkameraten min forsvant.
Ja skikkelig flaks. Så hva skjedde med denne romkameraten?
Amanda. Hun var litt pushy. Tok plass. Hun utfordret Kira og hun døde.
Hun døde?
Ja. Ikke kødd med elevrådet.
-Jeg skjønner. -Bra.
Hei, Blake, går det greit om vi bytter senger?
Jeg liker meg ved siden av vinduet.
Hørte du ikke hva jeg nettopp sa om å være pushy og for mye?
Jo. Jeg bare liker å ha det gøy, og å ta sjanser er en del av det.
Du har presentert risken. Nå skal jeg finne spillet.
Jeg satser 10 000 dollar på at ved slutten av denne dagen vil du frivillig
bytte senger.
Jeg er med.
Fantastisk!
Du er ikke som jeg så for meg. Du liker å spille spill. Det er bra. Eller altså,
-alle her liker jo å spille spill. -Mm. Jeg vet.
Så hva er spillet ditt? Kort, terning, brettspill, sjakk?
Jeg spiller hva som helst.
Men jeg foretrekker å spille med mennesker.
Jeg stalker deg ikke! Jeg stalker ikke, jeg bare…
-Hei! -Åh, jeg hadde ikke brydd meg hvis du
gjorde det. Hvem er den emo-gutten der?
Bare Michael. Supersmart. Holder seg for seg selv.
Han hater dette stedet.
Vil du sitte med meg?
Nei.
Okei.
Hei. Du har ikke drept husdyret mitt, eller? Jeg er ikke ferdig med han.
Ryan? Har du mistet edgen din, Mary?
Åh wow. Jeg er imponert, Dori. Du kan stave navnet ditt.
Dori, nei! Hva faen?
Husdyr på avveie klokka 2.
Ryan!
Få den dumme ræva di bort hit!
Vent litt, fersking. Hva heter du?
Jeg er Yumeko.
Jeg hadde en ilder som het Yumeko. Han døde i en tørketrummel.
Jeg digger neglene dine.
Tusen takk.
Hei! Pommes frites. Nå.
Så, Yumeko. Hvor er du fra? Hva er greia di?
Spiller du? Vil du spille?
La henne være.
Gi henne rom, alle sammen.
-Ja, selvfølgelig, unnskyld, Kira. -Ja, sjef.
La meg ta en titt.
Jeg er Kira. Elevrådspresidenten. Velkommen til St.
Dominic's, Yumeko Kawamoto.
-Du kan navnet mitt. -Det er min oppgave å vite absolutt alt
om absolutt alle. Det er ikke mange som starter midt i semesteret. Og
du er ikke en arvtager heller.
Til deg. Elevrådspresident Kira-san.
Det der er Riri, søsteren min.
Digger maska di.
Ikke ta det personlig, Riri snakker bare hvis du
er i skikkelig trøbbel.
Unnskyld.
Så, Yumeko. Hva slags spill liker du?
Jeg liker alt som er gøy, faktisk.
-Jeg utfordra henne. -Du avbryter meg.
Unnskyld, Kira.
Jeg skal holde et lite øye med deg, fersking. Og takk for, hva enn dette er.
Hei. Du er nødt til å bli med meg.
Må jeg?
Vær så snill.
-Hvem er du? -Jeg er han som akkurat redda deg.
-Jeg trenger ikke å bli redda. -Elevrådet er farlig. De spiller som
leiemordere. Og det er ikke en metafor. Kira har fått både lærere og studenter,
til å forsvinne. Helt plutselig. Poof. Borte. Døde? Levende? Det er det ingen
som vet. Og det er forbudt å nevne navnene deres.
-Du er Mike. -Michael. Ikke Mike.
Michael. Tusen takk for hjelpen. Men jeg vet hva jeg driver med.
Mhm. Alle ferskinger sier det. Og så blir de spist levende. Du trenger ikke å
gamble, poengtavla har ingenting å si. Dette stedet er råttent inn til kjernen,
så ikke bland deg. Jeg gambler aldri. Jeg sitter stille i båten. Holder meg for meg
selv. Og en dag blir jeg fri.
Du får det til å virke som et fengsel.
Det er det.
Jeg respekterer tankene dine, så respekter mine. Jeg skal klatre opp den
-poengtavla. Jeg skal inn i elevrådet. -Det klarer du ikke.
-Du kjenner ikke meg. -Jeg kjenner dem. De lyver. De jukser. De
har null ære. Null hjerte. De er slanger. Forstår du hva jeg sier?
Jeg forstår deg, ja.
Jeg… Jeg skal ta henne med tilbake igjen.
Du må ikke mate haiene. De kommer til å ta deg og så ødelegge deg.
Han har rett, Yumeko.
Bekymringene er notert.
Hva er det hun gjør?
Jeg aksepterer utfordringen din.
-Hun er helt gæren. -Hun er helt utrolig.
12 ÅR TIDLIGERE
Keiko, ti minutter.
Ti minutter.
Okei.
Jeg vil ha flere sjetonger! Igjen!
Nei, kjære. Nå må mamma og pappa komme seg av sted. Fru Kawamoto kommer til å
-passe på deg, vennen. Ja. -Bare en gang til! Vær så snill!
Okei. Okei. En gang til.
Men denne gangen skal jeg definitivt slå deg. Jeg håper du ikke angrer på det.
Vel, da kommer jeg til å satse alle sjetongene. Nå skjer det.
Jeg vant igjen!
Unnskyld, mamma.
Yumeko. Du må aldri si unnskyld for å vinne.
Du vant ærlig og redelig. Og husk det, gambling skal jo være morsomt.
Er denne ødelagt eller?
-Er du sikker på dette? -Jeg setter pris på at du hjelper meg.
Ikke tenk på det. Vi har alle vært en fersking
en eller annen gang i livet. Det er ikke for sent å trekke seg.
Bare så du vet det.
Nei. Jeg er nødt til å vinne. Jeg må bli med i elevrådet.
-Hvorfor må du bli med i elevrådet? -Hvordan ellers skal jeg
ta knekken på denne skolen?
Siden du er en fersking, Yumeko, lar jeg deg bestemme innsatsen til hvert spill.
Mm. Tusen takk.
Jeg satser 20.
Greit. Da spiller vi Skirmish.
Skirmish?
Hver spiller får utdelt syv kort. Hver runde spiller du et av kortene,
og det høyeste kortet vinner.
Jeg husker dette spillet. Jeg pleide å spille for kjeks.
Heldigvis, har Mary gitt deg makten til å bestemme
innsatsen for hver runde. Så bare ikke sats for mye,
så kommer du til å klare deg. Skjønner du?
Ja, jeg skjønner.
Jeg liker håret ditt.
Hvilken skole bytta du fra?
Jeg har flytta mye rundt.
Du vinner. Gratulerer.
Samme innsats?
Vi høyner til 100.
Har du en spesiell gutt?
Nei.
Du vinner igjen.
En jente da?
Nei.
200.
Den er min.
Jeg satser 10 000.
Okei.
Er du klar?
Mhm.
UAVGJORT
Mm. Ingen vinner. Men vi lar gevinsten stå på 10 000.
Og hvis jeg vinner, donerer jeg halvparten
av gevinsten til Ryan.
Hva er det du pønsker på, fersking?
Jeg vil bare spille et rettferdig spill, Mary. Altså, det er det det handler om,
ikke sant? En risk. Ingen anelse om hva som vil skje.
Det er jo hele moroa. Faktisk,
så kan vi la sjansespill avgjøre fremtiden min. Jeg spiller resten
av kortene i blinde.
Du sa jo at jeg kunne bestemme, Mary.
Med de siste kortene spiller vi for 100 000! Tre runder igjen, hva sier du?
Den som taper blir et husdyr.
-100, hæ? -Mhm.
Den er grei.
Gøy! Kom igjen da!
Faen!
VINNER!
UNDER STREKEN
Ah! Denne tilhører deg nå. Og, teknisk sett hører du til henne.
Åh, jeg liker ikke dyr. Ryan? Vil du ha æren?
Du våger ikke.
Det fins jo ikke vinnere uten taper, vet du.
-Fack deg! -Ah! Hei, hei, hei, hei, hei,
hei, hei. La oss ikke lage en scene.
Din fucking jævla dritt.
Gratulerer. Du er en fri mann.
Fyfaen.
Du visste at jeg juksa.
Og du sladra ikke engang.
Jeg sa jo det.
Jeg vil bare spille rettferdig. Det er alt jeg bryr meg om. Å ha det gøy med en
-risk. -Det er søtt, fersking, men St.
Dominic's er virkeligheten. Alt sammen er
juks. Alltid. Så få hodet ut av ræva di, Yumeko, fordi på denne skolen, hvis du
ikke jukser, så prøver du ikke.
VINNER 10 000.
DU VINNER BLAKE
Kom inn.
Har det skjedd noe?
Jeg er forvirra. Hvorfor du hjalp meg ut av gjelda. Og tusen takk, men du vet at
-jeg hjalp Mary med å jukse, så hvorfor? -Hm?
Du var husdyret hennes, du hadde ikke noe valg.
Altså, ja, men jeg burde ikke ha gjort det.
Nei, det burde du ikke.
Ja, det er derfor jeg er her.
Jeg er ikke sint.
Nei, selvfølgelig ikke. Du slo henne. Hvordan klarte du det?
Juksa du med kortene? Markerte du kortstokken, hva missa jeg?
Sjebnen bestemte det.
-Sjebnen? -Det er jo moroa.
Nei du tuller nå ikke sant. Hva er greia di?
Altså, hva vil du ha fra meg?
Ingenting.
-Ingenting? -Jeg er ikke her på grunn av deg.
Jeg er her for å spille.
Men jeg vil bli med dere.
Vi kommer bare til å være borte i et par dager.
Så, er du proff eller noe, og skal slå alle sammen
og ta alle pengene deres?
Nei, ikke pengene.
Jeg er her for blod.