Дякуємо, що прийшли.
Кілька місяців тому ми пообіцяли членам клубу Какеґуруй ставку на все життя.
Ми попросили інвестувати в наше бачення, і ви це зробили.
Ваша ставка ось-ось окупиться більше, ніж ви могли уявити.
Кейко не тільки впроваджує інновації, а й…
Я винайшла новий фінансовий інструмент.
Який візьме владу багатства і поверне її до рук людей.
Не урядів, не банків. Повністю цифрова валюта.
Я назвала її Біткойн.
-Що ти накоїла? -Отруїла цілунком.
О боже, батько вб'є мене, як помру на його вечірці!
Маєш пів години, поки отрута потрапить у кров, а тоді світло згасне.
Скажеш хоч слово, і ніколи не отримаєш антидота.
Як скажу батьку, він розірве тебе, щоб дістати його!
Тоді помремо разом.
Ти блефуєш!
Поставиш на це життя?
А якщо й так?
Ми не грали одна з одною.
І твій батько так казав.
Азартна гра?
На антидот.
Переможцю все?
Буквально.
Добре.
Я нікому не скажу, аж поки надеру тобі дупу…
на очах у батька.
За антидот.
За перемогу.
Ставлю.
СТАВКА
Я пропоную блекджек.
Чудово. Потрібна нейтральна особа як дилер.
-Згодна. -А-а це що таке? Ти в нормі?
Авжеж, усе добре. А як щодо нього?
Так, бо я довіряю хлопцю, що закоханий у тебе по вуха.
Поговоримо про це в машині? Поки їхатимемо звідси.
Ми з Кірою спершу зіграємо в блекджек.
Окрім того, що ти приїхала вбити людину
і тебе можуть викрити, Кіра - найкращий гравець у школі.
І ще не програвала.
Вона не грала зі мною.
Добрий вечір, народе.
Розслабся. Я вже твереза.
Твереза, тв…
Припинила пити. За нас.
Мм. Що?
О. Ви мене лякаєте.
Ми з Юмеко граємо в блекджек. Ти - круп'є.
Якщо ти не проти.
О, бляха-муха. Чекай, ти серйозно?
Що коїться?
Переможець отримає це.
Що це, екстазі?
Краще не питай.
Гаразд.
Це буде бій століття, сучки. Я буквально не відчуваю пальців.
Вирішальна битва школи, про яку ви всі думали,
говорили, збуджувалися…
Ні? Тільки я? Ну, нехай, тепер…
Граємо в блекджек. Якщо не знаєте правил, ви не в тій школі.
Обидві почнете з двадцяти тисяч фішками. Мінімальна ставка - п'ятсот доларів.
Три раунди по десять роздач. Якщо роздавальник програє,
я вибуваю з раунду, а банк забирає переможець…
Граємо, аж поки хтось програє всі фішки.
Тепер ми з'ясуємо, хто з вас кращий гравець, добре. Тож…
які ставки?
Ніяких?
Ну, тоді я дещо запропоную, щоб було цікавіше.
Та, хто програє, кидає школу.
Вибачте, що?
Переможець залишається. Лузер - па-па.
Ого, стало цікавіше.
Доля гірша за смерть.
Зараз дізнаємось.
Ставлю дві тисячі.
Я в грі.
Лишаюсь.
Подвоюю, ще карту.
Двадцять один.
Програш.
Юмеко виграє.
Піднімаю ставку.
Майкле! Як ти вийшов з кабінету?
Що це було?
Просто згадуємо старі часи.
Ще хвилюєшся за старого?
Ти маєш тікати звідси.
А то що? Хтось спробує вбити мене?
Нехай. Це позбавить мене від монотонної Аркадієвої гри в залякування.
Я серйозно. Якщо залишишся - помреш.
Гаразд.
То хто ж цей таємний вбивця, гм?
Хто хоче вбити мене за Кейко і Джо Джабамі? Гм?
Ти його захищаєш?
Гм?
Друг?
-Прошу, вона… -Вона?
Жінка?
Ні, ні.
Дочка?
Ха.
Минуло стільки часу.
-Гаразд. -Ні.
Не кривдь її. Просто йди.
Знаєш, ця дівчина ладна віддати
життя за свою сім'ю.
Якби ж мій син мав такі погляди.
Ця школа надто хороша для тебе.
Покинеш її і вернешся додому.
Може, зробимо з тебе чоловіка.
Тату.
Другий раунд, огидні маґли!
Юмеко виграє.
Кіра виграє.
Кіра програє.
Юмеко виграє.
Кіра виграє.
Кіра програє.
Юмеко виграє.
Кіра виграє.
Юмеко виграє.
Подвоюю.
Вісімнадцять.
Містере Тімуров.
Що думаєте?
На твоєму місці я б розділив.
Дякую.
Ділю.
Дев'ятнадцять. Двічі.
Перемога.
Роздаю.
Візьмемо п'ять.
Якщо не закінчимо швидко, нам обом настане кінець.
Я впевнена у своїх шансах.
Обережно з моїм батьком.
Ти в небезпеці.
Що?
Відкрию тобі сімейну таємницю про двох дуже дурних людей.
Вони дружили з усіма батьками тут.
Мати?
І що ж зробила дуже дурна пара, щоб віддячити друзям?
Вкрала їхні гроші і сховала свій винахід.
Мій батько благав їх зупинитися.
Він погрожував нам.
Вони проігнорували.
Це не насправді.
Ця дурна, жадібна, безвідповідальна пара, що стільки забрала у друзів?
Ми згоріли.
-Ти не справжня. -Разом з їхньою дівчинкою.
Але та дівчинка не померла, еге ж?
ТРЕТІЙ РАУНД ЧАС ДО ОТРУЄННЯ 03:07
Ставки.
Агов?
Щоб утілити свої амбіції, потрібно ризикувати
Що це?
«Щоб утілити свої амбіції, потрібно ризикувати».
У яку гру він грає?
Не знаю, аж поки стає запізно.
Тоді розчави головоломку ногою.
Без правил?
Ва-банк.
Звісно.
Переверніть карти.
Ще одну.
Вісімнадцять.
Ще.
Двадцять два.
Програш.
Так! Так! Так!
Ні.
Не кажи "гоп"…
-Дилер бере. -Що ти робиш?
Граю в гру.
Двадцять одне.
Мері виграла.
-Що це означає? -Вони обидві в безпеці.
Ампула.
О. А…
Побачимось у вбиральні.
Чому?
Побачиш.
Гадаю, ми знаємо, хто тут найкращий гравець.
Хм.
-Дякую, містере Тімуров. -Мм.
Схоже, я не помилився в рішенні.
Тату!
Чому ти вибрав Рірі, а не мене?
Я все для тебе робила.
Твоя сестра показала, що має більші амбіції, ніж маєш ти.
Вона готова до реального світу.
А я що, не годжуся?
Ні.
Треба ще… подорослішати.
Почекай, тату.
Годі благати.
Ти ганьбиш мене.
Пішла ти.
Кіро.
Відчепися!
Щасти, Рірі.
Вона знадобиться.
Я досі знаю, хто ти.
Гей, я тримаю.
Уже все.
Що ж, було весело.
Шкода через твого батька.
Це не твоє діло.
Уявімо на мить, що моє.
Пропозиція.
Збережи мій секрет, і я допоможу повернути контроль
над школою, і показати батьку, що він помилився з Рірі.
Знаєш, часом здається, що бути сиротою було б легше.
Ми обидві живемо життям, яке спланували батьки.
Моє життя… було розписане.
Ще до народження.
Мій шлях визначило вбивство батьків.
Бляха.
Я в туалет. Сидіть чи йдіть - байдуже.
Добраніч.
Мм. Так скоро їдеш?
Так.
О, зажди.
Сподівався, ти залишишся на вечерю, і ми познайомимося ближче.
Справді?
Так.
Відвали, гад.
Хочеш забратися звідси?
Так.
Ти розкажеш про мене батьку?
Не грай тузом без потреби.
А як же твоя помста?
Я ще можу вбити Ґебріела до вечері.
Дурний план. Ніколи б не спрацював.
Майкл успадкував би злочинну імперію і став
би ще одним багатим ображеним мудаком.
Вони всі винні.
Усі й заплатять.
Ти хочеш усе правління вбити?
І батька також?
Твоя правда.
Знадобиться… поміч.
То що…
партнерки?
Ось ти де.
Я тебе шукав.
Що ж…
я тут.
Мгм.
То це правда?
Багато що правда.
Що ти дочка Кейко і Джо Джабамі…
котра мститься за їхню смерть?
Так.
Це, безумовно, правда.
Мгм.
Що мені робити з цією інформацією?
-Хочу, щоб ви заплатили за свої злочини. -На півдні?
Так, мені дуже там подобається.
О, так, ось воно.
Зайди в мій кабінет.
Я знаю, ви вбили батьків.
Гм.
Не хочеш знати чому?
Кіра сказала, вони зрадили вас і решту.
Це правда.
Я їй не вірю.
Вони б не наражали на небезпеку себе і мене.
Угу.
Знаєш, твоя мати якось сказала мені, що…
головне не перемога чи поразка.
Головне - жити в моменті.
Ризикувати.
Щось виграєш, щось програєш.
Бери. Бери.
Що мені з тобою робити?
Гм?
Ну, якщо ми тут, щоб все виправити, вперед. Де ключ?
Думаєш, вони вмерли марно?
Ключ, що відмикає тридцять мільярдів доларів,
які твої батьки необачно вкрали в нас.
Батьки не лишили мені ключів.
Гей, я тебе всюди шукаю. Вечеря починається.
Вітаю, містере Адамс.
Кіро?
Ти забула.
Я не маю ключа, який ви шукаєте.
Він не фізичний, а криптографічний.
Блокчейн-код, записаний на жорсткому
диску чи аркуші паперу.
Тридцять мільярдів.
Ти не знала, що батьки були шахраями?
-Вони були гравцями. -Ні, ні.
Гравці мають правила.
А твої батьки їх порушили.
Я не розумію, про що ви.
Краще б ти не блефувала.
Я не блефую.
Гм.
-Застрелите мене? -Ні, ні.
Я відведу тебе вниз, і ти розкажеш усе, що знаєш, Аркадію Тімурову.
А порівняно з його людьми, мої люди здаються тваринками зі школи.
Я так не думаю.
Що?
Що це?
Антидот від отрути на шпажці у вашому серці.
Дай мені.
Якщо скажете правду.
Справжню.
Я виконав роботу.
Та повір мені, це було спільне рішення клубу Какеґуруй.
Я вірю.
Ні!
Нерозумне дитя.
Я єдиний, хто знає.
Я вже знаю все, що потрібно.
Не знаєш.
Ти не знаєш про свою матір.
Я знаю, що ви вбили її!
Вона пережила пожежу.
І залягла на дно.
Ні…
І тільки я знаю де.
Про що ви кажете? Де вона? Де вона? Ні, ні, ні.
Я дам тобі п'ятихвилинну фору.
-Кіро, Кіро… М-моя мама… -Якби не ти, це був би мій батько.
Я повішу це на нього.
Тікай!
Я владнаю, усе як завжди.
До наступного семестру, партнерко.
Ні!
Ні, ні!
Ґебріел мертвий!
Батьку! Що ти накоїв?
Юмеко.
Ходімо.
Що?
Сюди.
Сідай!
Нас не піймати.
Ми зашвидкі для них.
Нас не переслідують.
Так, так.
Мене занесло.
-Юмеко, я… -Просто їдь.
Байдуже куди.
То це кінець, так?
Кінець?
Ні.
Ми лише починаємо.