EN NETFLIX-SERIE
HOTELL & RESIDENS
Sir, vi stänger nu.
Ja, men vi har öppet.
Jag har lagt beslag på din dag,
och en del av din kväll.
-Det gör inget. Jag har haft roligt. -Ja.
Jag undrar en sak.
Jag märkte att du inte blev arg
när jag frågade varför du inte har nåt foto på din man.
Fem sekunders tystnad till så är vi nästan ihop.
Men du sa nåt.
Gör ett misstag.
Jag har gjort misstag förut.
Gör ett misstag med mig.
Ha inget hopp om att det leder till nåt gott.
Gör ett fullständigt misstag.
Normalt sett hade jag kört bilen. Jag kan…
Jaså, klarar du testet?
Din näsa eller min?
Det var trevligt att träffas. God kväll. Gå nu.
Va?
Det är mitt rum.
Jaså?
Första gången du har en affär? Det är okej.
Säg det högre, alla hörde dig inte.
Det är okej.
Kom.
Fint rum.
Du.
Har du din flygvärdinneuniform?
Javisst.
Fäst säkerhetsbältet, sir.
Ja.
Ett väldigt tunt lager smink.
I Korea har vi ett talesätt.
"Ha alltid en träff i en pool först."
Varför det?
Annars vet man aldrig hur mycket som är smink.
Kom igen.
-De är vackra. -Nej.
Du är vacker.
Berätta en sak som en man bör veta om dig
innan han ser dig naken.
Viktigt eller oviktigt?
Oviktigt, så klart.
Jag är inte din man.
Det här är inte varmt.
Jag är så ledsen, sir.
Det är oacceptabelt.
Jag är väldigt, väldigt ledsen… sir.
Och jag är väldigt, väldigt besviken.
Finns det nåt jag kan göra för att kompensera det, sir?
Ja.
Vänta.
Ett ögonblick.
Det har stört mig.
Det känns som…
…att nån är i din garderob.
Har du sett Parasite?
-Ja. -Ja.
Vilken skitfilm.
#ME TOO-RÖRELSENS NYA OFFER
MYSTISK NY VIRUSINFEKTION I SYDKOREA
Arya.
Tänk dig att du träffat nån.
Borde du berätta det för mig?
Är det en kuggfråga?
Träffar du nån?
Du glömmer att jag vet att du gäspar för att verka obrydd.
Du borde berätta om du träffar nån.
Jag tycker inte att vi behöver berätta nåt för varann.
Som sagt,
om du hittas död under mystiska omständigheter,
blir jag huvudmisstänkt.
Jag borde åtminstone veta vem jag ska misstänka.
Du ska berätta hans namn, adress, storlek, allt.
Ska du träffa nån ikväll?
Nej.
Bra. Vi ska på Basus fotoutställning.
Visst.
Inte en chans.
Han har stött på mig alldeles för tydligt
och jag klarar det inte en kväll till.
Det var ambitiöst.
Han tror att du tänker lämna mig för honom.
Har han sett mig?
Är det vad som stör dig när nån stöter på mig?
Allvarligt?
Ja, om det är nån som Basu.
Den du dejtar efter mig
har direkt påverkan på mitt varumärke.
Föreställ dig det.
Om vi träffar andra och nån i bostadsområdet får reda på det,
blir det så…
-Jobbigt utan anledning. -Ja.
Vet du vad?
Vi borde berätta det för alla.
Vi borde ha… en fest.
Ja, vi borde ha en skilsmässofest.
Berätta mer.
En stor fest för att berätta för alla att vi ska skiljas.
Men att det inte betyder att vi måste bo separat.
Och det kan vara en glad händelse.
-Det blir signalen till Rohini. -Ja.
Det vi borde göra
är att klä upp oss i våra bröllopskläder.
Du kan gå andra hållet runt elden
och sen kan vi gå bort från varann.
Det blir en fin ceremoni. Vad tycker du?
Just det. Den fina indiska traditionen att hålla ena grinden stängd.
Vad är problemet?
Att det inte finns nån parkeringsplats.
Jo, det gör det.
Ja. Jag tar den.
Vet du vad?
Han vet inget om hur man kör bil. Se och lär.
Det här är typiskt manligt beteende.
Han försöker bara hjälpa till.
Det är därför jag älskar att bo i det här landet.
Han är snäll för att vi har hållit honom fattig.
Kan du parkera nu?
Ja. Okej.
Vad fan?
Nu räcker det. Jag hatar att parkera.
-Jag drar. -Va?
Jag hämtar Ganesh.
Jag vet var han bor. Vilken by.
Var är byn Tikli?
-Vad? -Namnet på byn hjälper inte.
Varför behöver ni fundera?
Vilken är adressen?
När ni nordindier frågar efter adressen
har han ingen aning.
Håll tyst, Arya.
-Fråga honom. -Vilken är adressen?
Om ni inte ens känner till byn, vad ska ni då med adressen till?
-Otroligt. -Vem letar du efter?
Ganesh.
Vad heter han mer?
Arya, sluta, allvarligt talat.
-Skit samma. -Skit?
Sa du precis "skit"?
Kallar du mig skit i min egen by?
Ombir, Balakram, ta bilen!
Fan. De jagar oss.
-Oj… -Fan!
Nu kan du skratta.
-Lugn. -Du skulle ha hållit dig lugn.
-Jag sa inget. -Du gjorde dem arga.
Ta den här.
Fan! De stiger ur sina jeepar. Fan!
Ut ur bilen.
-Vad har hänt? -Han kallade mig skit.
Han kallade oss skit i vår egen by.
-Sa han det? -"Skit samma", sa jag.
Att säga skit är ett vanligt ord för dem.
När de träffar nån säger de: "skit".
När jobbet är klart: "skit". Annars också: "skit".
Om de gillar maten: "skit". Att inte: "skit".
Så talar de engelska.
Bry er inte om det, bara släpp det.
Snälla, släpp det.
Låt det vara.
Förlåt.
-Det var… -Du är så hemsk, Arya.
Så hemsk.
Allt du gör, allt du rör vid, blir misslyckat.
Förlåt. Kom tillbaka!
Du, Shruti.
Jag sa "skit samma", inte "skit".
-Okej. -Tack.
Varför är ni här?
Jag letade efter dig.
-Jag visar dig. -Okej.
Rakt fram och höger.
Du, traktorn, stanna.
Stanna!
Jag behöver skjuts.
-Vart ska du? -Till Tatvam mansion.
Vad är det för adress?
Hej.
Tack.
Vet du vad problemet är?
Ni ser inte oss chaufförer som människor.
Ni ser oss bara som maskiner.
Vi ska inte andas eller svettas.
Vi ska inte nysa. Vi ska inte fisa.
Jag blir så arg när rika ser oss men ignorerar oss.
Det kokar i blodet.
Nej, jag äter inget.
Det är första besöket. Du måste äta.
-Jag är inte hungrig. -Oroa dig inte, vi tillhör en hög kast.
Vårt efternamn i samhället är…
Sir, vad är mitt efternamn?
Mishra?
Sharma?
Ganesh Pandey.
Jag har arbetat för dig i tio år.
Vad heter jag?
Okej, jag förlåter dig.
Mitt efternamn är Dahiya. Högsta kasten. Ät.
I mitt hem vet ingen vilken kast vi tillhör.
Den som inte vet sin kast tillhör alltid den högsta kasten.
Jag fick tillbaka honom och du visar ingen uppskattning.
Jag sa "bra gjort", två gånger.
-Vad mer ska jag säga? -Det är viktigt.
Och har du märkt hur han luktar?
Mycket bra gjort.
Ta mig tillbaka till arbetet.
Det är som allt och inget på samma gång.
Visst är det en helt annan nivå?
Jag åkte till Kaziranga för första gången
-och sköt en pansarnoshörning… -Sushi?
…och upptäckte…
Vänta.
Jag har med nåt till dig.
Det är så fint.
-Ja. Gillar du det? -Ja.
-Vill du att jag sätter på det? -Ja.
Okej. Då så.
Okej.
Haken är så liten.
Det är som att leta efter g-punkten. Haken vet vi åtminstone att den finns.
Är det inte för tidigt för att ge smycken?
Jag har det för bra så jag ville kompensera.
Vad menar du med det?
Jag vill att vårt arrangemang ska vara rättvist mot dig.
Jag får vara med en urskön kvinna.
Så jag måste kompensera.
Kompensera mig för vad?
Sex.
Allt en man gör för sin älskade
är på ett eller annat sätt att betala för sex.
Inte?
Ta det lugnt, Masha.
Jag ville bara vara snäll. Okej. Hej då.
-Sir? -Ja?
-Jamaicanskt kaffe? -Nej.
Kyss min hand. Basu tittar på oss.
Utmana inte ödet.
Det är inte så det fungerar.
Jag har skådespelarvänner
som säger att man måste leva sig in i det.
-Okej. -Minns du den koreanska filmen Parasite?
Där alla de tjocka skådespelarna låtsades vara hungriga…
Har du sett Parasite?
-Ja. -Vilken skitfilm.
Förlåt.
Förlåt, jag kan inte.
Jag kan bara inte.
Vad tänker du på?
Du.
Jag tänkte på din idé om skilsmässofesten.
Bra idé, va? Vad tycker du?
Ursäkta mig.
-Shruti! -Oj. Jäklar.
-Hej. -Hej.
Så trevligt att träffas.
Gillar ni utställningen?
Ja.
Det här är min installation. Låt mig förklara.
Det här är skillnaden mellan Indiens rika och fattiga.
Avokadon där uppe, mat för de rika.
Bananen där nere, mat för de fattiga.
-Jättefint. -Arya.
Det här är konst.
-Dr Basu! -Ja, vännen. Ursäkta mig.
Ursäkta mig. Tack.
-Ja. -Tror du att han föddes sån?
God kväll, mina damer och herrar.
Det är nu dags för mästerverket.
Dr Basus interaktiva installation.
Det är ganska enkelt.
Han ska stå där och vara omedveten om omvärlden,
utom sitt glas vin.
Det är en representation av hur vi lever och hur självupptagna vi är.
Dr Basu, får jag bjuda in dig?
Dr Basu, ska jag be alla att stänga av telefonerna?
Hallå.
Va?
Det är så obehagligt.
Det påminner mig om mina 30 år i affärsvärlden, Suren.
När ni män ignorerade mig.
-Är du uttråkad? -Nej, sir.
Stanna här, stå med oss.
Jag är obekväm runt rika människor.
Häromdagen sa du att jag inte ser dig som en människa.
Nu är du obekväm. Kom igen, ät nåt.
Den här maten duger inte.
Vill du ha en banan?
-En banan? -Ja.
Den här bananen är jättegod.
Där är den.
Varför sitter den på väggen?
Den är från Australien.
Bara tre skördar om året. De smakar underbart.
-Gör de? -Ja, smaka.
-Ska jag äta den? -Ja.
Bara ta den. De sätter dit en ny.
Såg du?
-Hur smakar den? -Sött.
Gör den?
Vad är det som pågår här?
Ser du mannen där?
-Mr Basu? -Ja.
Hans chaufför är min elev.
Han är underbar. Han är professor och bryr sig om de fattiga.
-Jaså? -Ja.
Ganesh.
Du borde prata med honom om din dotters collegeansökan.
-Kan han hjälpa till? -Fråga.
-Nu? -När annars?
Bengaler har generösa hjärtan.
Ursäkta, förlåt.
Mr Basu, det gäller min dotters collegeansökan.
Mr Basu, din chaufför är min vän.
Mr Basu.
Vad säger han?
Ser du mig inte?
Det är rika människors värsta sida.
Ni ser oss men ignorerar oss.
Mr Basu.
Professorn!
Din jävel!
Gick det bra, dr Basu?
Kan du andas, dr Basu?
Vilken metafor!
Är man blind för de fattiga,
kommer de att slå en och äta ens banan.
Undertexter: Malin Skillby