EN ORIGINALSERIE FRA NETFLIX
Hancock 54533.
Du må komme hit. Jeg har bestemt meg.
-Vil noen ha en kanapé? -Nei, klokka er to på natta.
Jeg vil ha en drink.
Takk for at dere kom.
Jeg fikk ikke sove,
og siden jeg er sjef nå, får ikke dere sove heller.
Jeg har tenkt på hva som er det rette å gjøre med filmen,
og jeg nekter å la noen si at en kvinne slo studioet sitt konkurs
fordi hun fulgte hjertet sitt.
Vi gir ikke rollen til Camille Washington.
Filmen vi lager, er Peg,
og vi gir rollen til datteren min.
-Et klokt valg, Mrs. Amberg. -Nei, det er ikke det.
Avis, nettopp fordi du er den første kvinnen i historien
til å drive et studio, må du velge Camille.
Se hva som fins der ute. Walt Disney? Hva lagde han i fjor?
Song of the South, en film der slavene er så fornøyde
at de ikke vil forlate plantasjen.
Folk er lei av det. Se på alle som demonstrerte.
Jeg var en av dem. Jeg hatet den filmen. Det er rasistisk søppel.
Da forstår du at denne byen trenger et tupp i baken.
Kanskje det må en kvinne til for å vise andre måter å lage film på.
La oss komme til saken.
-Hva risikerer du egentlig? -At studioet går under, for det første.
Ja, Lon, det skjønner vi.
Nei, jeg mener det. Hva risikerer du personlig?
Ace er åpenbart ikke frisk.
Om han våkner og vil skilles, får du halvparten.
Uansett, Avis, er du sikret.
Hør her, det er en Gauguin, ikke sant?
Du kan bare selge det og leve komfortabelt til du dør.
Og når den dagen kommer,
kan du se tilbake og vite at du gjorde det rette.
Men hvis du ikke gjør det, hvor mange flere år vil det ta
før en farget skuespiller får en fordømt hovedrolle i en film?
Dere har rett.
-Ok, vi gjør det. -Mrs. Amberg,
-før du tar... -Du får sparken.
Om jeg kan sparke deg, får du sparken. Vi skal lage Meg.
Nå, alle sammen, dra hjem før jeg ombestemmer meg.
Vi sender ut pressemelding i morgen. Si til Washington at rollen er hennes.
-Dette er spennende. -Avis, jeg er veldig stolt av deg.
-Du er dyktig. -Nei, jeg er bare lei.
"HOPP"
Vakkert. Dette er ekte saker, elskling.
Raymond, hva? Hva gjør du?
-Hva... -Gi meg hendene dine.
Rollen er din.
-Seriøst? -Du fikk rollen!
Du fikk rollen! Du er en filmstjerne!
Jeg har gode nyheter.
De endrer tittelen til Meg, men...
-navnet ditt blir stående på filmen. -Meg?
Jeg kjøper det! Ja, sir!
Ja!
-Rock. -Rock!
-Hva gjør du her? -De beholder navnet mitt.
Det er flott. Hva med meg? Fikk jeg rollen?
Mrs. Amberg kan treffe deg nå.
Hva er det som ikke kunne ha ventet til middag?
Det dreier seg om Peg. Eller nå er det vel Meg.
Beklager, Claire, at jeg har skuffet deg igjen,
men jeg er ikke bare moren din lenger.
Jeg kom... for å si at du valgte riktig. Camille er den rette for rollen.
Men det kan ikke ha vært en... enkel avgjørelse, å velge å...
...lage filmen, vel vitende om at det vil bli tøft. Jeg er...
Jeg er...
Jeg er stolt av deg.
Takk, kjære.
Å, ja vel.
Du aner ikke hva det betyr for meg å høre deg si det.
Jeg må fortelle deg at etter at jeg så prøvefilmingen din,
innså jeg noe.
Du er en bedre skuespiller enn meg.
-Vær så snill, det er bare noe du sier. -Claire, det er helt sant.
Derfor har jeg bestemt meg for å ha deg i filmen.
Hva? Er det sant?
-Ja. -Virkelig?
Det er en fin rolle. Det er Megs beste venn,
og når hun finner ut at hun er klippet ut av filmen,
er du der for å si til henne at alt blir bra.
Å, mor. Takk!
Takk.
Frokosten din er klar.
God morgen, solstråle.
Jeg vil aldri bli lei av at noen lager frokost til meg.
Det var fint.
Jeg hadde det gøy med dere begge, Ms. McDaniel.
Jeg visste du var rampete, men Tallulah er noe annet.
Det summer i ørene mine.
Hva var det du sa om meg, Tony, kjære?
Navnet er Troy.
Unnskyld.
Jeg har alltid vært elendig med navn.
En gang introduserte jeg en venn som Martini. Hun heter Olive.
Greit, nå holder det.
Jeg skulle tro at dere hadde fått nok med all elskoven vi gjorde i går kveld.
-Vi ses neste helg. -Ja, vennen.
"MEG"-STJERNE CAMILLE WASHINGTON SKAPER KONTROVERS
Det var som pokker.
Jeg skjønner ikke oppstusset. Det er bare noen bilder.
Du forstår ikke.
Hurrell fotograferer bare skuespillere som blir stjerner. Det er stort.
Hallo.
-Hei, er dette Camille Washington? -Ja.
Jeg heter Hattie McDaniel.
Det er Hattie McDaniel!
Ja, selvsagt vet jeg hvem du er, Ms. McDaniel.
Jeg har lest om deg i bransjebladene, og hjertet mitt hoppet ut av brystet mitt.
Jeg trodde aldri dette ville skje her i landet, men her er vi.
Forstår jeg det rett at du skal ha hovedrollen i en studiofilm?
Det stemmer.
Den romantiske hovedrollen, ikke en jævla hushjelp.
Nei, det er hovedrollen.
Vel...
...faen i helvete, pris Herren!
Jeg er så stolt av deg,
men vit at det kommer til å bli tøft.
Jeg har vært gjennom det. Hollywood.
Så hvis du trenger noe, vennen, bare spør meg.
-Greit? -Ja, ma'am.
Det er veldig sjenerøst av deg,
og jeg vil helt sikkert ringe deg.
Ha det bra.
Ha det.
Hva sa hun?
-Hallo? -Hvem er det?
Ja, selvsagt kjenner jeg til arbeidet hans.
Jeg gleder meg.
Greit.
Greit, takk.
George Hurrell vil fotografere meg.
Meg og Camille.
-Han som tar alle glamourbildene? -Ja.
Han er så berømt som en kan bli.
Ace Pictures må virkelig ha tro på meg. Dette er en stor dag for oss, elskling.
En stor dag for familien vår.
Jeg skal bli filmstjerne.
-Glad på dine vegne Jack. -Ja.
Ja.
Bra.
Junior, reduser eksponeringen litt.
Ja.
Utmerket.
Ta en røyk.
Glamorøs.
Bra.
-Hva er dette? -Babyolje med litt lanolin.
For lysets skyld.
Du får utslett i morgen, men det er verdt det.
Fin og avslappet. Hodet litt tilbake. Flott.
Skuespillere kan ha en god og en dårlig side.
-Jeg lurte bare på om jeg har en god side? -Ikke snakk.
Ja!
-Hva syns du om å bli fotografert naken? -Unnskyld?
Det er kunst. Smakfullt, ikke slibrig. Det bedrer også en skuespillers profil.
-Som du vil. -Bra svar.
Vi lager filmen, men på et budsjett.
Mrs. Amberg tar en stor sjanse her, og vi har allerede fått motstand.
Som represalier for Meg,
demonstreres det mot filmen All Hands on Deck i flere byer i Georgia.
Denne filmen medfører en stor risiko for studioet, økonomisk og ellers,
så det er påleggende... Det er påleggende at vi holder budsjettet.
-Uten unntak. -Bare for å understreke det, Richard:
Tre av skuespillerne våre nekter å jobbe så lenge Meg er i produksjon.
-Hvem? -Lawson, Daniels, McHadden.
-Vi kan saksøke dem. -Først sparker vi dem, så saksøker vi.
-Hvem sparker vi? -Lawson, Daniels og McHadden.
Det var ingen overraskelse. McHadden er praktisk talt i Klanen.
Jeg snakket nettopp med advokatene.
Alle kinoeiere i delstaten Alabama
har nå tatt All Hands on Deck av plakaten.
Filmen taper inntjening, men det ville skjedd uansett.
Det er en elendig film.
Jeg bør gripe anledingen til å nevne
at Camille og jeg fikk to svært interessante telefoner.
Den første var fra Hattie McDaniel som ville gratulere.
Den andre var…
Ikke så hyggelig.
Sett deg på en buss, kom hit, og si det til meg direkte.
Dra til helvete!
Hvem var det? Hva skjedde?
-Jeg antar at han kalte henne... -Ja.
Det gjorde han.
Vi flytter dere inn på området mens vi filmer.
Dere kan ta en av bungalowene. Dere får beskyttelse døgnet rundt.
-Takk, fru Amberg. -Vi fortsetter.
Jeg akter ikke å bli trakassert.
Men det er nå klart at Meg ikke vil bli vist på alle kinoer.
Skal vi gå i balanse med denne filmen, må vi gjøre det billig
over hele linjen.
Så når vi fyller ut rollelisten, bruker vi hjemmeavlede talenter.
Hvilke roller gjenstår det å fylle?
-Nå kommer hun. -Hun vil bli...
Der er hun.
-Hei, Jeanne, kjære. -Hei.
-Hyggelig. -Vi setter oss.
Ja. Takk, Avis, for at du inviterte meg hit.
Jeanne.
-Vel... -Er det gode eller dårlige nyheter?
Jeg hørte rykter om at jeg kanskje skulle få en rolle i Peg,
og at den nå heter Meg.
Jeg setter stor pris på deg, og jeg ville fortelle deg dette personlig.
Ja, det er dårlige nyheter.
Vi vurderte deg for en rolle i Meg, men vi går i en annen retning.
Du er ikke riktig for den rollen.
Greit.
Vel, jeg setter pris på at dere fortalte meg det.
"Greit?" Er det alt? Skal du ikke kjempe?
Hva vil du at jeg skal si? "Velg meg, ellers dør jeg"?
Dette er ditt studio.
Du kan bruke hvem du vil, jeg er heldig som fortsatt har kontrakt.
Det er poenget mitt.
-Sett deg, du gjør meg nervøs. -Avis og jeg har tenkt mye på deg, Jeanne.
Jeg vet at du føler deg tilsidesatt. Du er en god skuespiller.
Respektert over hele byen, men har aldri slått igjennom.
Og her er du på kontrakt, og står i stampe.
Så du gir meg sparken?
Nei.
Jeg gir deg en film.
En rolle som endelig er deg verdig, og som vil løfte deg til neste nivå.
En saftig rolle som kan gi deg en Oscar.
Er dette en spøk?
Nei.
Er det ikke?
-Er det Helen Keller? -Nei.
Vil du spille Lee Miller i Lee Miller-biografien?
Ja.
Jeg vet faktisk ikke hvem hun er.
-Hun var en av Man Rays modeller. -Så ble hun krigsfotograf.
Takk.
Det rører meg dypt at du vil gjøre noe sånt for meg.
At du ser meg
og hva jeg kan få til.
Takk.
Flott, Jeanne.
Ikke la Henry Willson se at du spiser det der.
Hva er det?
Hvis jeg fikk rollen i filmen din, skulle jeg unne meg litt is.
Jeg følte meg så nede, så jeg ville unne meg for å ha prøvd.
Jeg gjorde så godt jeg kunne. Hvis jeg unner meg hver gang jeg gjør det,
-kommer det kanskje noe ut av det. -Jeg er glad du unner deg.
For du har fått en rolle i filmen.
Hva?
Det er ikke mye, bare et par replikker. Du jobber på en bensinstasjon, noe som....
...er ironisk.
Men du vil være i en drømmesekvens også.
-Du tuller vel ikke? -Nei!
Gratulerer, Rock.
Tusen takk, Archie.
Alt går i oppfyllelse, akkurat som vi sa.
Ja, det ser sånn ut.
Hvor stor er skaden?
Vel, du har gått opp to buksestørrelser,
og bicepsene dine er to centimeter mindre.
-Herregud. -Det kan ikke stemme.
-Jeg har passet på hva jeg spiser, Henry. -Og hva har du spist, sånn helt nøyaktig?
Jeg bor rett ved Pink's Hot Dogs.
-Protein! -Knull meg i ræva.
Kødder du? Alt det fettet? Vet du hva, Guy Madison?
Hadde jeg hatt en pistol, ville jeg skutt meg i hodet.
Vent, men siden vi snakket om å slanke meg litt,
kjøper jeg ikke dem lenger.
Bare milkshake.
Hvor mange milkshaker drikker du om dagen?
Vet ikke. Tre, kanskje?
Phyllis, gå og kjøp en pistol,
så jeg kan stikke den i munnen og ende alt.
-Jeg skal slanke meg... -Det kan du ta deg faen på. Ut herfra,
og spis en jævla salat for en gangs skyld.
Unnskyld, sir.
Hvorfor er dette det jævla livet mitt?
Hvorfor må jeg være den jævla pappaen deres?
Jeg må gi dem det med teskje, de jævla kjøtthuene.
De klarer ikke å tørke seg i ræva uten meg. Hvorfor?
Vel, sir,
jeg tror disse pene guttene blir infantilisert i tidlig alder.
Foreldrene oppdrar dem ikke riktig.
Det var skarpsindig, Miss Gates.
Det var alt.
Ja, sir.
Rock Hudson er her, Mr. Willson.
-Herregud. Ja, send ham inn. -Ok.
Hvorfor smiler du sånn? Det er fire replikker.
Ja, men det er fire replikker i en viktig film, Henry!
Vet du hva, Rock?
La meg dra deg ned på jorden for et øyeblikk.
Prøvefilmingen din var pinlig,
og de ga deg bare rollen fordi de syntes synd på deg.
Ja, men det må bety noe, Henry.
Vi har fortsatt et stort problem, Rock, og det er todelt.
Én: Du kan ikke spille,
noe som ville vært greit om du bare sto foran kamera og smilte.
Nei, for nummer to: Tennene dine er skjeve.
De hjemsøker drømmene mine. Det er ikke filmstjernetenner.
Virkelig?
Ja.
Så vet hva du og jeg skal gjøre nå?
Jeg skal følge deg til tannlegen, plassere deg i stolen hans,
og jeg skal holde deg i hånden mens han gjør tennene dine perfekte.
Vi skal ta spranget inn til hovedrolle-territoriet.
Henry, jeg er redd for tannleger.
Du sier ikke det.
Henry!
Dan Seeley, transport.
Gregory Hall, lysmester.
-Carl Williams, manus. -Raymond Ainsley, regissør.
La oss lage en film som heter Meg.
Jeg vet ikke hvorfor dere klapper.
Jeg ba om budsjetter fra alle avdelinger,
og alle har gått over.
Ett hundre tusen dollar over, for å være nøyaktig.
Inntil dere holder budsjettet, blir ikke denne filmen lagd,
så jeg ville ventet med applausen, var jeg dere.
Jeg tror den summen gjenspeiler det vi kan trenge
for å lage filmen slik jeg vil lage den.
Med all respekt, Mr. Ainsley. Du vet ikke hva du trenger.
Grøntavdelingen, 30 000 dollar.
Syns du at planter som vaier i bakgrunnen berettiger 10 prosent av budsjettet?
Nei, Mr. Samuels, jeg kan få det ned.
Hår.
Jeg mener, hva faen, Sharon?
Det tallet gjenspeiler fire stylister de fleste dagene.
-Hva med bare én? Hva er det tallet? -Ja, det...
Det er et mye mindre tall.
-Jeg skal se på det. -Bra.
La oss ha en jobbmiddag. Jeg vil gå gjennom manus.
Ja visst. Jeg mener du sa at manuset var godt.
Det er det. "Godt" kan alltid bli "bedre".
Greit?
Han slutter aldri å imponere, den godeste Richard.
Han er den fødte leder.
Så fordringsfull.
Dette er en mann som mener at storhet kommer fra raffinement.
Du er forelsket i ham, ikke sant?
Det er ikke noe galt med det.
Be ham ut. Se hva han sier.
Avis, jeg har glemt hvordan man gjør det.
Den siste mannen jeg gikk ut med, var Lon Chaney.
Lon Chaney? Herregud, Ellen.
Dessuten elsker jeg studiolivet mitt. Jeg elsker det.
Jeg jobber meg i hjel og drar herfra hver kveld, fornøyd.
Jeg er tilfreds med å tilbringe kveldene med å lese manus
og knaske på dumme Ritz-kjeks ved peisen.
Hør på deg.
Ville det ikke vært fint å krype inntil noen du elsker?
Selvsagt ville det vært det, men…
Er det Richard?
Vet du...
...han er gjenstand for sporadiske rykter.
Ja, jeg har hørt at han er sånn, men jeg har aldri sett det.
-Nei. -Ville vi ikke visst det?
Ja, en skulle tro det.
Hva med dette:
Lee Miller-manuset... Si til ham at du vil snakke om noen casting-ideer.
Lag middag til ham, og etter et par drinker slår du til.
Herregud.
Hva om han bare blir forferdet?
Nei. Jeg...
Jeg hadde ikke overlevd forlegenheten.
Ellen, det siste jeg vil er at du skal bli såret,
men du har stått på kanten av stupet i en evighet.
Herregud. Ikke le.
Slutt.
Herregud.
Jeg heter Claire Wood, jeg spiller Sarah Wadsworth.
Hei, Jack Castello. Jeg spiller Sam Harrington.
Hei, jeg heter Camille Washington og spiller Meg Ennis.
Jeg heter Anna May Wong.
Takk.
Jeg trodde aldri jeg skulle sitte ved et av disse bordene igjen.
Jeg er veldig glad for å spille rollen som Caroline.
Archie Coleman, manusforfatter.
Greit, det var alle. Da hopper vi i det.
"Meg…
...manus av Archie Coleman."
"Interiør, Broadway-teater, natt.
Teppet går opp for Broadway-stykket.
I publikum ser vi en ung, farget kvinne, Meg,
på første rad.
Applaus idet Caroline Lee går på scenen.
Hun bukker og møter blikket til jenta på første rad.
Så begynner stykket, kamera på Meg. En skuespiller snakker til Caroline."
-Hvor lenge har du vært her? -Jeg kom akkurat.
-Hva vil du? -Jeg vil ikke ha noe.
Jeg ble bedt om å vente her.
"Publikum ler rundt henne,
Meg stirrer idet vi klipper til eksteriør, sceneinngang, kveld..."
"Vanviddet i øynene hennes er nå borte, Meg ser opp i ærefrykt
på Hollywood-skiltet foran henne, slått av dets majestet."
Der er du, min venn.
Jeg visste at det ville ende slik.
"Overtoning til:
Hendene til Meg tar tak i stillaset
mens hun klatrer opp på baksiden av den enorme H-en.
Idet hun når toppen, mens vinden pisker håret hennes,
veller tårene opp i øynene hennes, hun får øye på Sam,
som dukker opp nedenfor."
Sam, hva gjør du her?
La meg være, dette er min skjebne, bare min.
Meg, du får ikke gjøre det.
Du vet jeg elsker deg, og ikke lar deg kaste bort alt.
Jeg kan ikke, Sam. Jeg kan ikke! Jeg klarer ikke mer.
"Nærbilde av Megs fot idet den glir. Hun finner fotfeste."
Hva sa du om å begå selvmord?
Da Wall Street-folka mistet formuene sine og gjorde slutt på alt,
sa du: "De valgte en langsiktig løsning på et kortsiktig problem."
Det er det du gjør nå, Meg.
Farvel, Sam.
Farvel til alt.
Unnskyld.
"Meg hopper fra skiltet. Mens hun faller...
-Nei! -...faller Sam på kne og gråter."
Meg! Meg, hvorfor! Hvorfor?
Hvorfor kunne jeg ikke redde deg?
"Nærbilde av Meg, kroppen hennes forvridd og livløs ved foten av H-en.
Hun åpner øynene,
stirrer opp på den måneløse natten full av stjerner,
kamera kraner opp og panorerer til lysene fra Hollywood
idet en fjern politisirene uler i natten
mens vi kutter til svart.
Slutt."
Bravo, alle sammen. Flott, hva?
Tusen takk. Nydelig arbeid.
Vi tar fem, og så begynner vi med prøver.
Camille, det var...
-Det var fantastisk. -Takk.
Du òg, jeg mener, det er faktisk... Det er en god rolle.
Men den slutten. Den skjærer deg i hjertet, ikke sant?
Men folk kommer vel til å vite på forhånd hvordan det ender, ikke sant?
At hun tar sitt eget liv?
Full tank, frue?
Klart jeg skal hjelpe ei vakker jente som deg.
Kjør til Franklin Avenue, og deretter Beachwood Drive.
Du vil se Hollywood-skiltet, stort som bare det.
-Hei. -Stort som bare det!
Du ser annerledes ut. Har du klippet håret?
-Nei. -Ser flott ut, uansett.
Jeg ville bare si til deg at du er fantastisk.
Syns du det? Jeg overspilte ikke?
Nei, det var flott. Lød veldig naturlig.
Takk, Jack.
Du også. Du kommer til å bli en ekte stjerne.
Nei, virkelig. Jeg er bare glad for å være en del av noe.
Som en familie, skjønner?
Ja, jeg vet hva du mener.
Det er fint, ikke sant?
Ja. Men den slutten, den er...
Den er veldig trist.
Jeg hvisker stadig til meg selv:
"Ikke gjør det, Meg.
Ikke gjør det."
Ja, men...
Det var det som skjedde, så det... Det er ingen vei utenom.
Ja.
Jeg mener, Camille... Fabelaktig.
Og Anna May Wong, hun var fantastisk.
Hun er bare i et par scener, men det bare funket.
Bra. Bra.
Greit, vi tar det side for side, så skal jeg si hva jeg tenker underveis.
For det første: Side tre.
Meg møter Caroline ved sceneinngangen.
Hvorfor? Hva sier denne scenen?
Hun møter Broadway-stjernen som blir idolet hennes.
Det er viktig. Det må ikke endres.
Jeg har gått gjennom hundrevis av manus med forfattere,
og instinktet, særlig for unge forfattere, er å gå i forsvar.
Når jeg har et spørsmål, betyr det at det er noe som mangler,
noe du gjør vel i å utbrodere litt mer.
Ja?
Når det gjelder scenen på side tre...
Caroline har nettopp gått av scenen. Hun er alkoholiker, ikke sant?
Så hun har sikkert drukket. Og Meg, når hun møter henne,
lukter det kanskje på pusten hennes?
Ja.
Ja. Det er faktisk en god idé.
Bensinstasjonscenen. Vi legger den til en bar, Rock er bartender.
Han forklarer veien til skiltet...
Ok. Siste scene.
Jenta vi har heiet på gjennom hele filmen, hopper fra Hollywood-skiltet.
Tar sitt eget liv. Rulletekst.
-Riktig. -Ja.
Hva sier vi her?
Tja...
Det er...
For meg er det som...
Det er som om hun var...
-Det er trist. -Det er trist.
Det er poenget.
Meg er en stand-in...
...for alle de tusener av mennesker som kommer til denne byen.
De kommer hit med drømmene sine, som blir knust.
-De... -Hun er en stand-in
for utallige andre jenter. Det er en trope.
Hun er en plaget, hvit jente som er så nedslått
at hun bestemmer seg for å gjøre slutt på alt.
-Men... hun er ikke hvit lenger. -Nettopp.
Så det er ikke lenger en trope.
I stedet er det en ny historie om en farget jente
som jobbet og jobbet, og aldri fikk den karrieren hun fortjente.
Hun bestemmer seg for å slutte å kjempe og ende det hele.
Det syns jeg er urovekkende.
Filmen starter med en ung Meg som ser opp på en scene.
Hva er det vi sier til en ung, farget jente som ser på Meg,
der oppe på lerretet?
"Kjemp en stund, men så kan du gi opp."
Hva om hun ikke hopper?
Hva om hun klatrer ned igjen?
Hun tar hånden til kjæresten...
Vi vet hun har vært på randen, men...
...hun overlevde.
-Hun kommer til å klare seg. -Det er...
Det er en helt annen film.
Det er en bedre film.
Er han inne? Bare et kjapt ord.
Unnskyld at jeg forstyrrer, Dick.
-Har du planer for fredag kveld? -Tror ikke det, hvordan det?
Avis jobber med Lee Miller-manuset for Jeanne Crandall.
Jeg vet du jobber med forfatteren, men filmen har bortimot 100 roller.
Kom til meg på fredag.
Jeg lager middag, og så kan vi se på castingen.
-Greit. Når? -Skal vi si åtte?
-Fint. -Fint.
Avis vil snakke med dere begge. Hun sa det haster.
Vel, dette er ikke bra.
Er vi sikre på at Tattletale Magazine har dette?
Ja, jeg snakket nettopp med dem. De kjører saken på fredag.
Og hva er det de skal kjøre?
Jeg ble...
...arrestert for...
...utukt.
Jeg jobbet på bensinstasjonen og visste ikke at hun var politi.
Kjære vene.
Beklager, jeg...
Jeg visste at det var galt, og nå ødelegger det alt, og…
Dere satset på meg.
-Kom igjen. -Jeg er så lei for det, Mrs. Amberg.
-Du må hate meg. -Ikke gråt.
Jeg hater deg ikke.
Jeg har selv...
Jeg har selv frekventert den stasjonen.
Pussig at jeg aldri så deg der.
Vel, nå er det offentlig.
Hvorfor skulle noen bry seg? Denne jævla byen!
Vi vet hvem vi må ringe.
-Det har jeg allerede gjort. -Beklager at jeg er sen.
Så, hva har vi?
Bildet ligger på bordet. Sedelighet tok ham inn for utukt.
Jack?
Jack Castello.
-Henry Willson. -Hei.
Vi møttes hos George. George Cukor.
-Ja, jeg husker det. -Vi hadde en lang prat om moral.
Så dette er...
Dette er ironisk.
Jeg vet hvem som står bak.
Dean Wharton, frilansreporter.
Hvordan vet du det?
Jeg har en finger i hvert stinkhull i byen.
Du skjønner, Dean Wharton har noe til felles
med utgiveren av Tattletale.
De liker ikke jøder og de liker ikke kvinner.
Ikke tilhengere av at du driver studioet.
Jeg slutter. Jeg flytter hjem, dere finner en ny.
Hold munn.
Overlat det til onkel Henry. Jeg trenger en uke.
De publiserer på fredag.
Vel, da skylder du meg en stor tjeneste.
Oi, har du sett på maken? Hei, karer.
Hva syns du?
Det er fantastisk. Var det slik det så ut?
Ja. Skiltet var litt forvitret i 24, men fortsatt nytt.
Ikke som nå. Vi kunne ikke bygge hele greia, så...
...dette vil være i fokus når hun står på toppen,
og så tilbake på Sam som roper: "Nei!" og faller gråtende ned på kne,
og så vipper kamera opp til lysene fra byen.
Ja, jeg liker det.
Jeg har en location rett foran Griffith-observatoriet.
Flott utsikt over byen.
Og…
Men vent...
-Hvordan kommer hun seg opp? -Peg Entwistle brukte stige.
I manus klatrer hun opp stillaset.
-Så hvor er stillaset? -Vel...
Men hun brukte en stige.
Med dette budsjettet får du et bilde av en hånd på et trinn,
-og så av henne på toppen. -Ja.
Ikke akkurat dramatisk.
Og hvordan skal hun klatre ned?
-Hopper hun ikke? -Nei.
Nei, hun hopper ikke. Vi endrer det.
Hun hopper ikke likevel og klatrer ned.
Jeg trodde det ville gå greit, siden vi hadde stillas.
Hvordan skal hun klatre ned nå? Hva gjør jeg?
Hvordan filmer jeg det? Kaster hun ned en taustige
-og klatrer ned skiltet? -Ja.
Nei, det går ikke, for hun gikk opp dit for å ta livet av seg.
Hun tok ikke med seg en taustige i veska!
Vi må filme begge sider av skiltet,
og det må være stillaser, så hun kan klatre opp og klatre ned.
Og kameraet kan ikke peke mot denne tomme delen av lydscenen.
-Noen må ordne dette. -Men du skjønner, Mr. Ainsley...
Hver eneste penny gikk med til å bygge skiltet.
Vi snakker om, jeg vet ikke, 25 000 dollar for å endre det.
Greit.
Vi har ikke noe valg.
Bare fiks det! Dere to, kom.
Hei.
Mickey, jeg er lei for at jeg er sen.
Hei, hvordan går det?
Nå skal du høre, en av klientene mine...
Han finner en vorte på laksen. Syfilis. Jeg måtte ta ham med til legen.
Det sies at du må ta penicillin mot det.
-Ja. -Jeg hadde dryppert en gang.
-Å, ja? -Etter en stund forsvant den.
Hadde vært fint.
Hva skal det være?
To spagetti, en Creme de Menthe til meg,
og et glass Lambrusco til herren.
Var det riktig?
-Du har god hukommelse. -Ja.
Hør her, før du spør: Hva det nå er du vil, er det gjort.
Vel, Mickey, det er en viss reporter hos Tattletale Magazine
som gjør livet veldig vanskelig for en kjær venn av meg.
Hei, heter du Dean Wharton?
Ja, hvordan det?
Når det gjelder min kone, går jeg på vannet, takket være deg.
-Stopp. Ja. -Å møte Betty Grable på premieren…
Som å møte kongelige.
Ponnien til datteren min? Hun kalte ham Peppermint.
-Den søte, lille jenta. -Han er en plage.
Stinker, driter hvert 30. sekund.
-Sendte ham til Old Ranch Road. -Smart.
Dean... se på deg.
Herregud.
Jeg er så lei for det. Himmel og hav.
Dyr.
Ut med språket. Hva trenger du?
Vel, Mickey, jeg bare... Jeg beundrer deg sånn.
Det du gjør, jeg...
Du er en del av Hollywood-familien, hva meg angår.
Nei!
La oss snakke venn-til-venn, ok?
Du sitter på en sak som mektige personer foretrekker at du begraver.
Det gode beinet ditt? Jeg tror det var en advarsel.
Hvis du kjører den saken, brekker de det beinet også.
Står du bak dette? Er det på grunn av deg at de overfalt meg?
-Homse. -Det er "herr Homse", takk.
-La Ace Pictures være. -Din slimete dritt.
-Jeg skal rive hodet av deg! -Hei! Så så, ingen sure miner.
Så fort du begraver den saken og knoklene dine gror sammen igjen,
skal jeg fore deg med den beste sladderen,
men hvis du noen gang sier et ord om dette,
skal jeg se på mens de knuser beinet ditt.
Og så...
...river jeg av deg pikken. Forstått?
Jeg kommer med gode nyheter.
Dere er trygge.
Saken om at filmens hovedrolleinnehaver er en gigolo, er død.
Videre er saken de har på deg, Mrs. Amberg,
komplett med bilder av deg med nevnte prostituerte,
også død.
Hvordan skal vi kunne gjengjelde deg?
Spør du retorisk, eller er det et genuint spørsmål?
For dere må absolutt gjengjelde meg.
Se på deg, Avis.
Livet ditt har mening.
Du lager kontroversielle filmer, du gjør noe med livet ditt.
Og hva gjør jeg med mitt?
Jeg tror jeg har en midtlivskrise.
Jeg kjeder meg.
Jeg kjeder meg med talentene, kjeder meg.
-Kjeder meg. -Her kommer det. Han vil regissere.
Gud, nei, regi er vanskelig. Jeg er ikke interessert i det.
Jeg vil gå fra å være manager til å bli produsent.
Det ville vært en stor sjanse for dere å ta,
-men jeg vil det. -Du er gal.
Jeg var ikke ferdig.
Jeg vil produsere denne filmen.
Meg, eller hva den nå heter.
Dere har problemer med et visst segment av befolkningen
som føler avsky for det dere gjør,
og kontaktene mine, særlig hvis navnet mitt dukket opp på filmen,
kunne fått noen av protestene til å forsvinne
i flere byer, om ikke delstater eller regioner.
Men jeg vil ha navnet mitt over navnet til Dick.
-Faen ta deg. -Greit. Avtale.
Avis!
Det er mafiaen du snakker om, ikke sant? Som hjalp deg med å begrave saken?
Greit, jeg bryr meg ikke.
Jeg tar imot all den hjelpen jeg kan få.
Denne filmen er bare begynnelsen for dette studioet.
Likhet, framgang, det er det vi burde stå for.
Gratulerer, Henry. Du er produsent.
Dette er utrolig.
Bedrager.
Homo.
Hva skjer, Sam?
Hei, Dick.
Vi legger til stillas bakpå skiltet, så vi kan filme henne mens hun klatrer.
-Vi måtte flytte det. -Hvem godkjente det?
Raymond. Sa vi bare skulle sette i gang.
Jeg antok…
Og hvor mye er du over nå?
Tjuefem.
Stans arbeidet!
Jeg vil ha alle av scenen nå. Du har sparken.
Hva faen?
Jeg risikerte en hel del for deg.
Dette studioet risikerer alt for deg, og du går bak ryggen min
og kødder med budsjettet. Hvem tror du at du er?
-Mr. Samuels. -Svar på det jævla spørsmålet!
Jeg beklager, Mr. Samuels, men jeg...
Hvis du vil gå 25 000 dollar over,
-får du betale for det. -Hvordan?
Dette gjør du aldri mer, for faen.
Hvor skal jeg få de pengene fra?
Jeg tror jeg har en idé.
Er alle med?
Ja.
Jeg bare...
Er du sikker på at det er noen jobber som ikke innebærer
å ha sex, for jeg må fortelle det til Camille.
Vi sender de tamme sakene til deg.
Jack, hva sier du?
Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke gå tilbake til det.
Jeg lovte meg selv og familien min at jeg ikke skulle gjøre det mer.
Unnskyld.
Hva faen?
Henrietta?
-Skatt, hva gjør du her? -Treffer gamle venner, bare.
-Skulle du spise middag her? -Nei.
Ok.
-Skal vi gå? -Ja, vi stikker.
Unnskyld. Vi ses.
Greit.
Jeg syns bare at for SS-vaktene
bør vi unngå å bruke kjente skuespillere.
Det ville vært litt merkelig midt i alt det forferdelige,
at publikum plutselig sa: "Å, der er flotte Claude Rains."
Ja, jeg tror du har rett.
-Middagen var deilig, forresten. -Godt å høre.
Men han ser ut som en nazist, ikke sant? Claude Rains?
Ja.
-Hvilket leder til: Hvem spiller Hitler? -Jeg har tenkt på det.
Det er bare én scene, men gud, den er god. Og det er Hitler, for guds skyld!
Enhver dyktig skuespiller ville gitt alt for å få prøvefilme.
Vet du hva vi burde gjøre? Vi burde prøvefilme alle i byen,
uansett hvor feil de er, bare for å se Hitleren deres.
Ja, du hadde vel likt å se lille Mickey Rooney prøve seg.
W.C. Fields.
Nei! Edmund Gwenn.
-Han spilte nettopp julenissen. -Det er det jeg skal fortelle ham.
Jeg skal si, Edmund, kjære Edmund,
du har skjenket verden julenissen din.
Det er på tide at du skjenker oss Hitleren din!
Ellen…
La oss drikke.
Vet du,
etter at mannen min døde,
for tjue år siden,
hvis jeg hadde prøvd meg på en mann og han avviste meg,
tror jeg at jeg ville blitt knust.
Beklager, det var klossete.
Dick,
vi er begge single, vi er bestevenner,
vi jobber så godt sammen. Vi passer sammen.
Hvorfor kan vi ikke bare prøve?
-Hvilket betyr? -Himmel, Dick…
I grunn det vi allerede har. Vi er sjelden fra hverandre.
Men dette. Dette…
Å spise middag hjemme.
Dette er fint.
Og vi ville bo sammen?
Vel...
Ja, jeg mener...
Vi blir eldre. Jeg ligger langt foran deg.
Jeg må tilstå...
...at jeg vil ha lidenskapelig kjærlighet i livet mitt.
Ellen, jeg setter deg svært høyt.
Richard...
Er du...
For jeg gir beng i om du er det.
Jeg kan ikke være sammen med noen.
Greit nok.
Vel, tilbake til castingen.
Hør her, dette har vært til stor hjelp, å få ballen i gang,
så takk.
Jeg er veldig takknemlig, takk.
Faktisk så...
Går det greit? Jeg er trøtt. La oss fortsette i morgen.
Å, selvsagt.
Richard…
Har jeg ødelagt det vi har?
Å, Ellen.
Aldri.
Jeg er så…
Hva skal det være?
Whisky. Dobbel, takk.
Du må ha hatt en tøff kveld.
Ja.
En vanskelig samtale med en venn.
Jeg heter John, forresten.
Dick.
Hyggelig, Dick.
Kan jeg spandere en drink?
Takk.
Er det første gang...
...på et sted som dette?
Ja.
Jeg har stått der ute og sett inn hit
mange, mange...
...mange ganger.
Jeg har vært på nippet før, men...
...jeg kom meg aldri inn.
Gratulerer, Dick.
Du klarte det.
-Jack, jeg må prate med deg. -Jeg må snakke med deg.
Hva er det med deg og han på Schwab's? Dere snakker og ler.
Hvem er den tullingen?
Han heter Erwin Kaye, og er ingen tulling. Han er en fin person.
Han er fra Indiana, og familien hans eier en jernvarehandel.
Jeg tror ikke du mener det, Jack,
men du får meg til å føle meg dårlig, og han får meg til å føle meg bra.
Så i løpet av et par måneder mens jeg jobbet på Schwab's,
mens du ventet utenfor studioene,
eller tilbrakte dagen på kino, eller hva du nå gjør,
ble han og jeg veldig nære, og...
Jeg må fortelle deg dette: Barna er hans.
Hva mener du?
Hvordan vet du det?
Fordi jeg ble gravid i februar,
og du lå ikke med meg den måneden.
Det gjorde Erwin.
Du og jeg elsket ikke før den 13. mars, og jeg var allerede sen da.
Hvorfor sa du ikke noe?
Herregud, Jack, jeg trodde jeg gjorde det.
Jeg trodde, da jeg sa jeg var gravid,
at du ville regne på det, men det slo deg ikke engang.
Du var for selvopptatt.
Dette kan ikke stemme.
Er det tvillinger i familien din?
Erwin har en tvillingbror, og onklene hans er tvillinger.
Ikke alles drøm blir oppfylt, slik din ble.
Erwin drar tilbake til Indiana, og jeg blir med ham.
Vi skal ta over familiebutikken.
Kan jeg sove på sofaen din?
Hva er det?
Tekst: Sissel Drag