‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Hancock 54533.
‎Veniți la reședință.
‎Am luat o decizie.
‎- Doriți o tartină? ‎- Nu la două dimineața, Gertie.
‎Aș bea totuși ceva.
‎Mulțumesc că ați venit.
‎N-am putut să dorm
‎și cum eu sunt șefa, nici voi nu puteți.
‎M-am gândit mult ce să fac cu acest film
‎și refuz să se spună că o femeie ‎și-a falimentat studioul
‎pentru că a pariat prost, ‎urmându-și inima.
‎Nu o distribuim pe Camille Washington.
‎Filmul făcut va fi ‎Peg,
‎cu fiica mea în rolul ei.
‎Este o măsură prudentă.
‎Ba nu, e una greșită.
‎Tocmai pentru că ești prima femeie ‎care conduce un studio
‎ar trebui să-i dai rolul lui Camille.
‎Privește ce-i acolo.
‎Ce-a scos Disney anul trecut?
‎Song of the South, ‎în care sclavii erau așa de fericiți
‎încât nu plecau de pe plantație.
‎Lumea s-a săturat de rahatul ăsta. ‎Uite câți au boicotat.
‎Eu am fost una. Am urât filmul ăla.
‎E un gunoi rasist.
‎Deci înțelegi că acestui oraș ‎îi trebuie o palmă peste ochi.
‎Poate e nevoie de o femeie să arate ‎că se pot face și altfel filme.
‎Să trecem la subiect.
‎- Ce riști, de fapt? ‎- Să se ducă de râpă studioul.
‎Da, Lon, înțelegem asta.
‎Nu, vorbesc serios. Ce riști personal?
‎Ace nu se simte bine.
‎Dacă se trezește și află, ‎divorțează și iei jumătate.
‎Oricum ar fi, ieși bine din asta.
‎Acela e un Gauguin, nu?
‎Îl poți vinde și să trăiești ‎confortabil din el tot restul zilelor.
‎Și când va veni acea zi,
‎te vei gândi la viața ta, ‎știind că ai luat decizia bună.
‎Dar, dacă nu o faci,
‎câți ani va mai dura până când
‎o actriță de culoare ‎primește un rol principal?
‎Aveți dreptate.
‎- Bine, așa facem. ‎- Dnă Amberg,
‎- ...înainte să luați... ‎- Ești concediat.
‎Dacă pot face asta, ești concediat.
‎Vom produce ‎Meg.
‎Plecați cu toții acasă, ‎înainte să mă răzgândesc.
‎Mâine dăm un comunicat de presă.
‎Zi-i lui Camille că a primit rolul.
‎Ce palpitant!
‎Avis, sunt mândru de tine.
‎- Ești bun. ‎- Nu, doar m-am săturat.
‎SALT
‎Minunat. E din ăla scump, dragă!
‎Raymond, ce faci?
‎- Ce... ‎- Dă-mi mâinile.
‎Ai primit rolul.
‎- Vorbești serios? ‎- Ai primit rolul!
‎Ai primit rolul!
‎Ești vedetă!
‎Am vești bune, amice.
‎Vor schimba titlul în ‎Meg,‎ dar...
‎- ...numele tău rămâne în film. ‎- Meg?
‎Accept! Da, domnule!
‎Da!
‎- Rock. ‎- Rock!
‎- Ce faci aici? ‎- Îmi lasă numele în film.
‎Minunat!
‎Dar eu? Am primit rolul?
‎Doamna Amberg vă poate primi.
‎De ce nu putea aștepta până la cină?
‎E vorba despre ‎Peg.‎ Sau ‎Meg,‎ acum.
‎Îmi pare rău, Claire, ‎că te-am dezamăgit din nou,
‎dar nu mai sunt doar mama ta. ‎Conduc un studio.
‎Am venit să-ți spun ‎că ai luat decizia corectă.
‎Camille merită rolul.
‎Totuși, cred că nu ți-a fost...
‎ușor să iei această decizie,
‎să faci filmul, știind cât de greu ‎va fi. Sunt...
‎Sunt...
‎Sunt mândră de tine.
‎Mulțumesc, dragă.
‎Bine.
‎Nu știi cât prețuiesc că-mi spui asta.
‎Recunosc, după ce ți-am văzut ‎proba de ecran,
‎mi-am dat seama de ceva.
‎Joci mai bine decât mine.
‎- Te rog, doar spui asta. ‎- Claire, e purul adevăr.
‎De asta am decis să-ți dau un rol în film.
‎Cum? Serios?
‎- Da. ‎- Serios?
‎E un rol bun.
‎Este prietena lui Meg,
‎iar când ea află că e scoasă din film,
‎ești acolo să-i spui că totul va fi bine.
‎Mamă, mulțumesc!
‎Mulțumesc.
‎Micul dejun e gata.
‎Bună dimineața, soare!
‎N-o să mă satur vreodată ‎să mi se facă micul dejun.
‎Drăguț.
‎M-am simțit bine cu voi, dnă McDaniel.
‎Te credeam zurlie,
‎dar Tallulah, ce femeie!
‎Îmi țiuie urechile.
‎Ce spui despre mine, Tony dragă?
‎Mă cheamă Troy.
‎Scuze.
‎Am o memorie proastă a numelor.
‎Am prezentat o amică drept Martini.
‎De fapt o cheamă Olive.
‎Potoliți-vă!
‎Aș fi crezut că v-ați săturat ‎de iubire azi noapte.
‎Ne vedem în weekend.
‎Da, scumpo.
‎BOICOTUL ACE PICTURES
‎ACTRIȚA DIN ‎MEG ‎STÂRNEȘTE ‎CONTROVERSE ÎN ȚARĂ
‎Ei, ca să vezi!
‎Nu văd ce mare brânză e. ‎Sunt doar câteva fotografii.
‎Nu înțelegi.
‎Hurell pozează doar actorii ‎pe cale să devină vedete. E important.
‎Alo?
‎- Bună, ești Camille Washington? ‎- Da.
‎Nu mă cunoști, sunt Hattie McDaniel.
‎E Hattie McDaniel!
‎Desigur, știu cine sunteți, dnă McDaniel.
‎Am citit în presă despre tine
‎și era să-mi sară inima din piept.
‎Nu credeam că vom reuși ‎în țara asta, dar iată-ne.
‎Să înțeleg că joci rolul principal ‎într-un film de studio?
‎Așa este.
‎E personajul principal, nu o slujnică?
‎Nu, doamnă, e rolul principal.
‎Ei bine...
‎fir-ar să fie, Laudă Domnului!
‎Sunt mândră de tine,
‎dar să știi că va fi greu.
‎Am trecut prin asta. Hollywood.
‎Deci, dacă ai nevoie de ceva, ‎dragă, întreabă-mă.
‎- Bine? ‎- Da, doamnă.
‎Sunteți foarte generoasă
‎și sigur vă voi suna.
‎La revedere!
‎Pa!
‎Ce-a zis?
‎- Alo? ‎- Cine e?
‎Da, sigur că-i cunosc munca.
‎Mă bucur mult.
‎În regulă.
‎Bine, mulțumesc.
‎George Hurrell vrea să mă pozeze.
‎Și pe Camille.
‎- Cel cu fotografiile elegante? ‎- Da.
‎E cât se poate de faimos, nu?
‎Ace Pictures se încred în mine.
‎E o zi mare pentru noi.
‎Pentru familia noastră.
‎O să fiu o stea de cinema.
‎Mă bucur pentru tine.
‎Da.
‎Bine.
‎Junior, redu expunerea, te rog.
‎Da.
‎Excelent.
‎Trage un fum.
‎Fermecătoare!
‎Bine.
‎- Cu ce mă dai? ‎- Ulei de corp și lanolină.
‎Îți atrage lumina pe chip.
‎Mâine vei avea coșuri, dar va merita.
‎Frumos, relaxat. ‎Capul mai pe spate. Super!
‎Cică actorii au un unghi mai fotogenic.
‎Mă întrebam, eu am unul?
‎Te rog, nu vorbi!
‎Da!
‎Ce părere ai despre pozatul nud?
‎Poftim?
‎E artă. Va fi de bun gust, nu lasciv.
‎Și poate spori popularitatea.
‎- Cum doriți, dle Hurrell. ‎- Corect.
‎Producem filmul, dar cu buget restrâns.
‎Dna Amberg riscă mult
‎și deja vedem reacții.
‎Ca răzbunare pentru ‎Meg,
‎filmul nostru, ‎All Hands on Deck, ‎e boicotat în orașe din Georgia.
‎Filmul este riscant financiar ‎și în rest pentru studio,
‎deci e imperios necesar ‎să nu depășim bugetul.
‎- Fără excepții. ‎- Ca să subliniez, Richard,
‎trei din actorii sub contract ‎refuză să joace
‎dacă ‎Meg ‎e produs.
‎- Cine? ‎- Lawson, Daniels, McHadden.
‎Îi putem da în judecată.
‎Îi concediem mai întâi.
‎- Pe cine? ‎- Lawson, Daniels și McHadden.
‎Nu mă mir.
‎Andy McHadden e practic în Klan.
‎Am vorbit cu avocații.
‎Fiecare proprietar ‎de cinema din statul Alabama
‎a retras de la difuzare ‎All Hands on Deck.
‎Nu-și va recupera bugetul, ‎deși oricum poate n-o făcea.
‎E un film oribil.
‎Ar trebui să menționez
‎că eu și Camille am primit ‎două apeluri interesante.
‎Primul a fost de la Hattie McDaniel, ‎care ne-a felicitat.
‎Al doilea apel...
‎N-a fost așa frumos.
‎Ia autobuzul spre Los Angeles,
‎vino la mine și spune-mi asta în față!
‎Acum du-te naibii!
‎Cine era? Ce s-a întâmplat?
‎- Presupun că i-a zis... ‎- Da.
‎Așa i-a zis.
‎Vă mutăm în studio cât filmăm.
‎Puteți lua una din căsuțe.
‎Veți avea pază permanentă.
‎- Mulțumesc. ‎- Mergem înainte.
‎Nu mă las intimidată!
‎Totuși, acum e clar că Meg ‎nu va rula în fiecare cinematograf.
‎Dacă vrem să recuperăm bugetul filmului, ‎trebuie să fim economi
‎în toate privințele.
‎Vom completa distribuția ‎cu actori interni.
‎Ce roluri mai trebuie acoperite?
‎- Uite-o. ‎- Va fi...
‎A sosit.
‎- Bună, Jeanne! ‎- Bună!
‎- Mă bucur să te văd. ‎- Ia loc.
‎Mulțumesc pentru invitație, Avis.
‎Jeanne.
‎- Păi... ‎- Sunt vești bune sau proaste?
‎Am auzit un zvon că s-ar putea ‎să primesc un rol frumos în ‎Peg,
‎care acum e ‎Meg.
‎Jeanne, știi cât te apreciez,
‎de asta am vrut să-ți spun în persoană.
‎Doamne, da, sunt vești proaste.
‎Te luasem în considerare,
‎dar abordăm altă direcție.
‎Nu te potrivești acelui rol.
‎În regulă.
‎Apreciez că m-ai anunțat.
‎„În regulă”? Asta e tot? Nu faci scandal?
‎Ce să zic? „Dă-mi un rol sau mă sinucid”?
‎E studioul tău.
‎Dai roluri cui vrei, am noroc ‎că mai am contract.
‎Asta vreau să spun.
‎Ia loc, mă agiți și pe mine.
‎Eu și Avis ne-am gândit mult la tine.
‎Știu că te simți neglijată.
‎Ești o actriță bună.
‎Tot orașul te respectă, ‎dar încă n-ai dat lovitura
‎și stai aici sub contract, ‎bătând pasul pe loc.
‎Deci mă concediați?
‎Nu.
‎Îți dau un film.
‎Un rol pe măsura ta, ‎care să te ducă la următorul nivel.
‎Un rol tare, care ți-ar putea da un Oscar.
‎Asta e vreo farsă?
‎Nu.
‎Nu e?
‎- E Helen Keller? ‎- Nu.
‎Vrei s-o joci pe Lee Miller ‎în biografia sa?
‎Da.
‎De fapt, nu știu cine e.
‎- Era unul dintre modelele lui Man Ray. ‎- Apoi a devenit fotograf de război.
‎Mulțumesc.
‎Mă emoționează ‎că ai face asta pentru mine.
‎Că mă vezi pe mine
‎și potențialul meu.
‎Mulțumesc!
‎Minunat, Jeanne.
‎Nu-l lăsa pe Henry să vadă ce mănânci.
‎Ce se întâmplă?
‎Mi-am spus că dacă primesc rolul ‎din filmul tău, mă răsfăț cu înghețată.
‎Azi, de deprimare, m-am gândit
‎să mă răsfăț pentru că am încercat.
‎Am făcut tot ce am putut.
‎Poate dacă mă recompensez de fiecare dată,
‎- ...se va întâmpla ceva. ‎- Mă bucur că faci asta.
‎Pentru că ai primit un rol în film.
‎Cum?
‎Nu e mare, doar câteva replici.
‎Vei lucra la benzinărie, ceea ce
‎este ironic.
‎Dar revii și într-un vis.
‎- Nu glumești, nu? ‎- Nu!
‎Felicitări, Rock!
‎Mulțumesc mult!
‎Totul se adeverește, cum am spus.
‎Da, așa cred.
‎Care-i paguba?
‎Ai luat două numere în talie
‎și ai pierdut cinci centimetri la bicepși.
‎- Isuse! ‎- Nu se poate.
‎Am avut grijă cu dieta, Henry. Cum am zis.
‎Și ce anume ai mâncat?
‎Locuiesc pe aceeași stradă ‎cu ‎Pink's Hot Dogs.
‎- Proteină! ‎- Vai de curul meu!
‎Cred că glumești. Atâta grăsime? ‎Știi ceva, Guy Madison?
‎Dacă aș avea o armă, ‎m-aș împușca pe loc în cap.
‎Stai, dar cum am vorbit despre slăbit,
‎nu mai mănânc din ăia.
‎Doar ‎milkshake.
‎Câte ‎milkshake-uri ‎bei pe zi, Guy?
‎Nu știu. Vreo trei?
‎Phyllis, du-te și ia-mi o armă
‎să mi-o bag în gură și să termin cu toate.
‎- Voi slăbi... ‎- Să fii sigur că da!
‎Ieși naibii afară
‎și măcar o dată mănâncă și tu o salată!
‎Îmi pare rău.
‎Cum de am eu viața asta, Phyllis?
‎De ce trebuie să fiu ‎tăticul tuturor clienților mei?
‎Trebuie să-i dădăcesc ‎pe toți zdrahonii ăștia.
‎Nici la cur nu se șterg fără mine.
‎De ce?
‎Păi, domnule,
‎cred că băieții ăștia chipeși ‎sunt infantilizați de mici.
‎Părinții lor nu-i cresc corect.
‎Foarte perspicace, dră Gates.
‎Asta e tot.
‎Da, domnule.
‎A venit Rock Hudson să vă vadă.
‎- Doamne! Da, lasă-l să intre. ‎- Bine.
‎De ce zâmbești așa? Sunt patru replici.
‎Da, dar unele într-un film mare, Henry!
‎Știi ceva, Rock?
‎Să te aduc cu picioarele pe Pământ.
‎Proba ta a fost o rușine,
‎și ți-au dat un rol ‎doar pentru că le-a fost milă de tine.
‎Da, dar trebuie să însemne ceva, Henry.
‎Încă avem o problemă mare, Rock, ‎una pe două fronturi.
‎Unu: Nu știi să joci,
‎ceea ce ar fi OK dacă ai putea ‎să stai în fața camerei să zâmbești.
‎Dar nu poți, pentru că ai dinții strâmbi.
‎Strungăreața aia mă bântuie.
‎Ăia nu-s dinți de vedetă.
‎Serios?
‎Da.
‎Deci știi ce facem acum?
‎Te duc la dentist,
‎te pun pe scaunul lui
‎și te țin de mână ‎cât îți repară dinții, pricepi?
‎Vom face saltul ‎în lumea rolurilor principale.
‎Henry, mi-e frică de dentiști.
‎Să mori tu!
‎Henry!
‎Dan Seeley, transport.
‎Gregory Hall, electrician.
‎Carl Williams, scenarist.
‎Raymond Ainsley, regizor.
‎Să facem un film numit ‎Meg.
‎Nu știu de ce aplaudați,
‎v-am cerut tuturor bugetele
‎și le-ați depășit toți.
‎Cu o sută de mii de dolari, mai exact.
‎Până nu vă încadrați în buget, ‎filmul ăsta nu se face,
‎deci n-aș aplauda în locul vostru.
‎Cred că cifra reflectă cât ne trebuie
‎să facem filmul cum l-aș vrea eu.
‎Cu tot respectul, dle Ainsley, ‎nu știi ce-ți trebuie.
‎Departamentul horticol, 30 de mii.
‎Crezi că niște plante unduind pe fundal ‎justifică zece la sută din buget?
‎Nu, dle Samuels, pot reduce costurile.
‎Păr.
‎Ce mama mă-sii, Sharon?
‎Cifra reflectă patru stiliști ‎în majoritatea zilelor.
‎Cât ar costa doar unul?
‎Da, ar fi...
‎O cifră mult mai mică.
‎- Mă ocup. ‎- Bine.
‎Să luăm o cină de lucru. ‎Vreau să trec peste scenariu.
‎Sigur. Dar spuneați ‎că scenariul e într-o formă bună.
‎Este. „Bună” poate fi „mai bună”.
‎Bine?
‎Richard e mereu uluitor.
‎Un lider înnăscut.
‎E atât de exigent.
‎Este un om care consideră ‎că măreția stă în calitate.
‎Ești îndrăgostită de el, nu?
‎Nu e nimic rău în asta.
‎Ia-l în oraș. Vezi ce zice.
‎Avis, am uitat cum.
‎Știi că ultimul bărbat cu care am ieșit ‎a fost Lon Chaney.
‎Lon Chaney? Doamne, Ellen!
‎În plus, îmi iubesc viața de studio. ‎Îmi place.
‎Lucrez pe rupte și plec de aici ‎mulțumită, în fiecare seară.
‎Mă mulțumesc să citesc scenarii seara
‎și să ronțăi biscuiți Ritz lângă șemineu.
‎Tu te auzi?
‎N-ar fi frumos să te cuibărești ‎noaptea cu cineva drag?
‎Bineînțeles că ar fi, dar...
‎Este Richard acela?
‎Știi că...
‎e ținta unor zvonuri ocazionale.
‎Am auzit că e într-un fel, dar n-am văzut.
‎- Nu. ‎- După atâția ani, nu am ști?
‎Da, ai crede că știm.
‎Ce zici de asta:
‎scenariul Lee Miller. Spune-i ‎că vrei să discutați despre actori.
‎Pregătește-i cina ‎și după câteva pahare, încearcă.
‎Vai, Doamne!
‎Dacă îl îngrozesc?
‎Nu. Eu chiar...
‎Sincer, cred că aș muri de rușine.
‎Ellen, nu vreau să fii rănită,
‎dar stai pe marginea prăpastiei ‎de o veșnicie.
‎Doamne! Nu râde.
‎Încetează!
‎Doamne!
‎Sunt Claire Wood, ‎în rolul lui Sarah Wadsworth.
‎Sunt Jack Castello. ‎Îl joc pe Sam Harrington, rolul principal.
‎Bună, sunt Camille Washington ‎și o interpretez pe Meg Ennis.
‎Eu sunt Anna May Wong.
‎Mulțumesc!
‎N-am crezut niciodată că voi mai sta ‎la o astfel de masă.
‎Mă bucur să joc rolul lui Caroline.
‎Iar eu sunt Archie Coleman, scenarist.
‎Bine, asta e toată lumea. Să începem!
‎„Meg…
‎scenariu de Archie Coleman.”
‎„Interior, teatru pe Broadway, noapte.
‎Cortina piesei se ridică.
‎În public vedem o tânără de culoare, Meg,
‎așezată în primul rând.
‎Caroline Lee urcă pe scenă.
‎Salută și privirea i-o întâlnește ‎pe a fetei.
‎După o clipă, piesa începe, ‎cu chipul lui Meg în prim plan.
‎O actriță vorbește cu Caroline.”
‎De când ești aici?
‎Tocmai am intrat.
‎- Ce vrei? ‎- Nu vreau nimic.
‎Mi s-a spus să aștept aici.
‎„Publicul râde în jurul ei,
‎Meg privește în gol, ‎trecem la planul exterior, în noapte...”
‎„Cu privirea limpezită, ‎Meg privește cu uimire
‎semnul Hollywoodland din fața sa, ‎uluită de măreția acestuia.”
‎Aici erai, prietene.
‎Știam că aici se va ajunge.
‎„Scena se schimbă,
‎vedem mâinile lui Meg agățate de schelă
‎în timp ce urcă pe dosul H-ului imens.
‎Când ajunge în vârf, ‎cu vântul răvășindu-i părul,
‎cu ochii plini de lacrimi, ‎îl zărește pe Sam
‎care apare de jos, din umbre.”
‎Sam, ce cauți aici?
‎Lasă-mă în pace, ‎ăsta e destinul meu și numai al meu.
‎Meg, nu te las s-o faci.
‎Știi că te iubesc și nu te las ‎să arunci totul.
‎Nu pot, Sam. Nu pot! Nu mai pot.
‎Prim-plan pe piciorul lui Meg, alunecând. ‎Se redresează.
‎Ce mi-ai spus despre sinucidere?
‎Când cei de pe Wall Street au pierdut ‎și și-au curmat zilele,
‎ai zis: „Au ales o soluție pe termen ‎lung la o problemă pe termen scurt.”
‎Asta faci acum, Meg.
‎Adio, Sam!
‎Adio tuturor!
‎Îmi pare rău.
‎„Meg se aruncă de pe semn. ‎În timp ce cade...”
‎- Nu! ‎- „Sam cade, plângând, în genunchi.”
‎De ce, Meg? De ce?
‎De ce nu te-am putut salva?
‎„Cadrul se apropie de trupul ei ‎contorsionat de la picioarele H-ului.
‎Ochii deschiși
‎fixează noaptea fără lună, plină de stele,
‎camera se ridică ‎și cuprinde luminile orașului
‎în timp ce vuietul unei sirene ‎răsună în noapte
‎iar cadrul devine negru.
‎Sfârșit.”
‎Bravo! Ce ziceți de asta?
‎Mulțumesc mult.
‎Minunat!
‎Luăm o pauză și apoi începem repetiția.
‎Camille, a fost...
‎- A fost fantastic. ‎- Mulțumesc.
‎Și tu, adică... E un rol bun.
‎Sfârșitul îți rupe inima, nu?
‎Mă întreb doar, oamenii ‎nu vor ști dinainte cum se termină?
‎Că se sinucide?
‎Fac plinul, dnă?
‎Sigur că aș ajuta o fată drăguță ca tine.
‎Du-te pe Franklin Avenue, ‎fă stânga și ia-o pe Beachwood Drive.
‎Vei vedea pe culme semnul Hollywoodland, ‎mare cât toate zilele.
‎- Rock! ‎- Cât toate zilele!
‎Arăți altfel. Te-ai tuns?
‎- Nu. ‎- Orice ar fi, e super.
‎Am vrut să-ți spun că ești grozav!
‎Chiar crezi? N-am exagerat?
‎Nu, a fost grozav. Sună foarte natural.
‎Mulțumesc, Jack.
‎Și tu la fel. Vei fi o adevărată stea.
‎Chiar ești. Eu mă bucur să particip.
‎De parcă am o familie.
‎Da, știu ce vrei să spui.
‎E frumos, nu?
‎Da. Dar finalul...
‎E foarte trist.
‎Tot îmi zic în sinea mea:
‎„Nu face asta, Meg!
‎Nu face asta!”
‎Da, dar…
‎Așa a fost, deci oarecum...
‎N-avem încotro.
‎Da.
‎Camille e minunată.
‎Anna May Wong a fost fantastică.
‎Apare doar în câteva scene, dar a mers.
‎Bine.
‎Să trecem prin scenariu
‎și vă spun ce cred pe parcurs.
‎La pagina trei.
‎Meg o întâlnește ‎pe Caroline Lee în culise.
‎De ce? Ce spune scena asta?
‎Se întâlnește cu o vedetă de pe Broadway, ‎care devine idolul ei.
‎E important. Nu vreau să schimb asta.
‎Am revizuit sute de scenarii ‎alături de autorii acestora,
‎și instinctul, mai ales al celor tineri,
‎e să devină defensivi.
‎Când am o întrebare,
‎înseamnă că nu se vede ceva,
‎că ai face bine să detaliezi ceva.
‎Da?
‎Cât despre scena de la pagina trei…
‎Caroline tocmai a terminat piesa ‎și e alcoolică, nu?
‎Asta înseamnă că a băut, probabil.
‎Iar Meg, când o întâlnește,
‎ar putea simți asta în respirația ei?
‎Da.
‎Da. E o idee foarte bună.
‎Scena din benzinărie.
‎Să fie într-un bar, cu Rock barman.
‎Tot îi dă indicații despre semn.
‎Ultima scenă.
‎Fata asta în care ne-am pus speranțele
‎sare de pe semnul Hollywoodland.
‎Se sinucide. Sfârșit.
‎- Corect. ‎- Da.
‎Ce vrem să spunem?
‎Păi...
‎Este...
‎Pentru mine este...
‎De parcă ea...
‎- E trist. ‎- E trist.
‎Ăsta e și scopul.
‎Meg reprezintă
‎miile de oameni care vin în acest oraș.
‎Vin aici cu visuri, care le sunt zdrobite.
‎- Vin... ‎- Deci reprezintă
‎multe alte fete. E o metaforă.
‎Este o fată albă, tulburată, ‎atât de zdrobită
‎încât își pune capăt zilelor, nu?
‎- Dar nu mai e albă. ‎- Exact.
‎Deci nu mai e o metaforă.
‎E o poveste nouă ‎despre o fată de culoare,
‎care oricât a muncit, n-a avut parte ‎de cariera meritată,
‎deci decide să nu mai lupte ‎și să-și ia zilele.
‎Asta mă îngrijorează.
‎Filmul începe cu tânăra Meg, ‎privind spre scenă.
‎Ce le spunem tinerelor de culoare ‎care o privesc pe Meg,
‎sus pe ecran?
‎Luptați puțin, dar apoi renunțați.
‎Dar dacă n-ar sări?
‎Dacă s-ar urca înapoi?
‎Ia mâna iubitului său...
‎Și știm că a ajuns la capăt, dar...
‎a supraviețuit.
‎- Va fi bine. ‎- Acesta este...
‎E un film foarte diferit.
‎Unul mai bun.
‎E înăuntru? Vreau să-i zic ceva.
‎Scuze că te întrerup.
‎Ești ocupat vineri seară?
‎Nu cred, de ce?
‎Avis insistă pentru scenariul ‎cu Lee Miller pentru Jeanne Crandall.
‎Știu că lucrezi cu autorul, dar filmul ‎are vreo sută de personaje.
‎Vino pe la mine vineri.
‎O să gătesc ceva ‎și o luăm înainte cu distribuția.
‎- Bine! La ce oră? ‎- Pe la opt?
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Avis vrea să vă vadă.
‎Spune că e urgent.
‎Asta nu-i a bună.
‎Deci sigur revista ‎Tattletale ‎are asta?
‎Tocmai am vorbit cu ei la telefon.
‎Publică totul vineri.
‎Ce anume publică?
‎Am fost...
‎arestat pentru...
‎prostituție.
‎Lucram la benzinărie ‎și nu știam că e de la brigada anti viciu.
‎Vai de mine!
‎Îmi pare rău...
‎Știam că greșesc și acum stric totul și...
‎V-ați bazat pe mine.
‎- Gata, gata! ‎- Îmi pare rău, dnă Amberg.
‎Mă urâți.
‎Te rog, nu mai plânge.
‎Nu te urăsc.
‎Eu însămi…
‎Am frecventat benzinăria.
‎Mă mir că nu te-am văzut.
‎Acum s-a aflat.
‎De ce le pasă?
‎Orașul ăsta nenorocit!
‎Știm pe cine trebuie să sunăm.
‎- L-am sunat. ‎- Am întârziat.
‎Trebuia s-o iau pe Fountain. ‎Deci, cum stă treaba?
‎Fotografia e pe masă.
‎L-au arestat pentru prostituție.
‎Jack?
‎Jack Castello.
‎- Henry Willson. ‎- Bună!
‎Ne-am întâlnit ‎la petrecerea lui George Cukor.
‎Da, îmi amintesc.
‎Am discutat mult despre moralitate.
‎Deci asta e...
‎E ironic.
‎Știu cine a făcut asta.
‎Dean Wharton, reporter independent.
‎De unde știi?
‎Știu toate treburile infecte din oraș.
‎Dean Wharton are ceva în comun ‎cu redactorul de la ‎Tattletale.
‎Nu le plac evreii și nu le plac femeile.
‎Probabil nu le placi ca șefă de studio.
‎Demisionez. Plec acasă, înlocuiți-mă.
‎Taci!
‎Lasă asta pe Henry.
‎Dă-mi o săptămână.
‎Vor publica vineri.
‎Atunci mi-ești datoare vândută.
‎Măi să fie, ca să vezi! Salut, băieți!
‎Ce părere ai?
‎E fantastic.
‎Așa arăta?
‎Da. În '24, semnul era bătut de vreme, ‎dar tot nou.
‎Nu cum e acum. ‎N-am putut construi tot, deci...
‎de ăsta se va ține când va sta sus, ‎apoi va fi pe fundal, când țipă Sam „Nu!”
‎și cade plângând în genunchi,
‎apoi planul înclinat ‎spre luminile orașului.
‎Da, îmi place.
‎Am o locație chiar în fața ‎observatorului Griffith.
‎O priveliște minunată a orașului.
‎Și…
‎Dar, stai așa...
‎- Cum se urcă? ‎- Peg Entwistle a folosit o scară.
‎În scenariu se urcă pe schelă.
‎- Deci unde e schela? ‎- Păi…
‎Dar a fost o scară.
‎La cum e bugetul,
‎filmăm o mână apucând o treaptă,
‎- ...apoi pe ea, stând sus. ‎- Da.
‎Nu e cea mai dramatică alegere, nu?
‎Și cum se mai dă jos?
‎- Păi nu sare? ‎- Nu.
‎Nu sare. Schimbăm asta.
‎Decide să nu sară, apoi coboară
‎și dacă aveam schelă, era în regulă.
‎Acum cum se dă jos? Ce să fac?
‎Cum să filmez asta?
‎Să zic că apoi scoate o scară din sfoară
‎- ...și coboară prin față? ‎- Da, merge.
‎Nu merge, Sam, ‎pentru că se dusese să se omoare.
‎N-a venit cu scara de sfoară ‎după ea în poșetă!
‎Filmăm ambele fețe ale semnului
‎și ne trebuie schelă pe care să și urce,
‎să și coboare.
‎Și să nu filmați ‎spre zona asta goală din platou.
‎Cineva s-o decoreze.
‎Dar, vedeți, dle Ainsley...
‎Am cheltuit tot bugetul pe semnul ăsta.
‎Ne costă 25.000 de dolari să-l schimbăm.
‎Bine.
‎Nu avem de ales.
‎Repară-l! Voi doi, haideți.
‎Bună!
‎Mickey, scuze că am întârziat.
‎Bună, ce mai faci?
‎Să vezi,
‎unul din clienții mei
‎și-a găsit o verucă pe sculă. ‎Se pare că e sifilis.
‎L-am dus la doctor.
‎Se spune că trebuie să iei penicilină.
‎- Așa e. ‎- Am avut gonoree.
‎- Serios? ‎- Trece, după o vreme.
‎Ar fi bine.
‎Ce vă pot aduce?
‎Două porții de spaghete, ‎Creme de Menthe pentru mine
‎și Lambrusco pentru domnul.
‎Corect?
‎- Ai o memorie bună. ‎- Da.
‎Ascultă, Henry, înainte să ceri, ‎orice ar fi, se face.
‎Păi, Mickey, există ‎un anume reporter la‎ Tattletale,
‎care-i face viața grea ‎unui drag prieten de-al meu.
‎Hei, te cheamă Dean Wharton?
‎Da, de ce?
‎Datorită ție, nevastă-mea mă venerează.
‎- Termină! ‎- S-o cunoaștem pe Betty Grable
‎a fost ceva regal.
‎Fiică-mea a botezat Peppermint ‎poneiul de la ea.
‎- Ce fetiță dulce! ‎- Poneiul e o pacoste.
‎Pute groaznic, se cacă la 30 de secunde.
‎- L-am dus la ‎Old Ranch Road. ‎- Isteț.
‎Vai, Dean, uită-te la tine!
‎Doamne!
‎Îmi pare rău. Iisuse Hristoase!
‎Ce bestii!
‎Deci spune-mi. Ce-ți trebuie?
‎Păi, Mickey, eu doar...
‎Te admir nespus.
‎Ce faci, eu...
‎Consider că faci parte ‎din familia Hollywood.
‎Nu!
‎Să vorbim ca de la un prieten la altul.
‎Cred că deții o poveste
‎pe care niște oameni puternici ‎o vor uitată.
‎Mai ai un picior bun. ‎Te-au avertizat, cred.
‎Dacă publici știrea, ți-l rup și pe ăla.
‎Tu i-ai pus să facă asta?
‎Din cauza ta m-au atacat?
‎- Poponarule. ‎- Dl Poponar, pentru tine.
‎Lasă Ace Pictures în pace.
‎Nenorocit slinos!
‎- O să-ți smulg capul! ‎- Hei! Fără ranchiună.
‎Imediat ce dai pierdută știrea ‎și ți se sudează oasele,
‎îți voi furniza iar cele mai bune bârfe,
‎dar dacă sufli o vorbă despre asta
‎am să-i privesc cum îți rup piciorul.
‎Iar apoi...
‎Îți smulg socoteala.
‎Pricepi?
‎Vin cu vești bune.
‎Sunteți în siguranță.
‎Știrea despre cum actorul vostru principal ‎e o curvă s-a stins.
‎În plus, știrea despre dvs, dnă Amberg,
‎alături de fotografiile ‎cu respectivul gigolo,
‎a fost înlăturată.
‎Oh, Henry, cum te putem răsplăti?
‎Întrebi retoric ‎sau e o întrebare adevărată?
‎Pentru că trebuie să mă răsplătești.
‎Uită-te la tine.
‎Viața ta are un scop.
‎Producând filme controversate, ‎faci ceva cu viața ta.
‎Și cu a mea ce fac?
‎Cred că trec printr-o criză ‎a vârstei mijlocii.
‎Mă plictisesc.
‎M-a plictisit de actori.
‎- M-am plictisit. ‎- Poftim! Vrea să regizeze.
‎Doamne, nu, regia e grea. ‎Nu mă interesează asta.
‎Vreau să trec de la manager la producător.
‎Ar necesita un risc din partea ta,
‎- dar vreau asta. ‎- Ești nebun.
‎N-am terminat.
‎Vreau să produc acest film.
‎Meg,‎ sau cum îi zice.
‎Un anumit segment de public e problematic,
‎fiind dezgustat de ceea ce faceți,
‎iar relațiile mele, dacă numele meu ‎apare în acel film,
‎ar putea diminua unele proteste
‎în unele orașe, ba chiar state și regiuni.
‎Dar vreau ca numele meu ‎să fie mai sus de-al lui Dick.
‎- Du-te dracului! ‎- Bine.
‎Avis!
‎Te referi la mafie, să fim clari?
‎Ei te-au ajutat să îngropi știrea?
‎Bine, nu-mi pasă.
‎Accept orice ajutor.
‎Filmul ăsta este ‎doar începutul pentru studio.
‎Egalitate, progres, ‎pentru asta ar trebui să milităm.
‎Felicitări, Henry! Ești producător.
‎E incredibil.
‎Șarlatanule.
‎Poponarule.
‎Ce se întâmplă, Sam?
‎Salut, Dick!
‎Adăugăm schela în spatele semnului,
‎ca s-o filmăm când urcă.
‎L-am și mutat.
‎Cine a aprobat?
‎Raymond a zis s-o facem.
‎Am presupus…
‎Cu cât ați depășit?
‎Cu 25.
‎Opriți lucrările!
‎Plecați de pe platou!
‎Ești concediat.
‎Ce naiba?
‎Am riscat pentru tine.
‎Studioul ăsta riscă totul pentru tine,
‎iar tu strici bugetul pe la spatele meu. ‎Cine te crezi?
‎- Dle Samuels... ‎- Răspunde!
‎Îmi pare rău, dle Samuels, dar...
‎Vrei să depășești cu 25.000 de dolari,
‎- ...dă-i de la tine. ‎- Cum?
‎Să nu-mi mai faci vreodată asta.
‎De unde să fac rost de asemenea bani ?
‎Cred că am o idee.
‎Suntem de acord?
‎Eu sunt.
‎Doar că...
‎Sigur sunt și activități ‎care nu implică sexul?
‎Pentru că orice fac, îi zic lui Camille.
‎Îți trimitem tot ce-i mai cuminte.
‎Jack, ce zici?
‎Nu pot, băieți.
‎Am renunțat, nu revin la asta.
‎Am promis,
‎pentru familia mea, că nu mai fac.
‎Îmi pare rău.
‎Ce naiba?
‎Henrietta?
‎Scumpo, ce faci aici?
‎Mă văd cu niște amici.
‎- Voiai să iei cina aici? ‎- Nu.
‎Bine.
‎- Să mergem? ‎- Da, să plecăm de aici.
‎Îmi pare rău. Ne mai vedem.
‎Bine, omule.
‎Pentru ofițerii SS,
‎n-ar trebui să punem actori renumiți.
‎E ciudat ca în toată grozăvia
‎să zică publicul:
‎„Uite-l pe drăguțul de Claude Rains.”
‎Da, cred că ai dreptate.
‎- Cina a fost delicioasă, apropo. ‎- Mă bucur.
‎Dar Claude Rains arată ca un nazist, nu?
‎Într-adevăr.
‎Dar cine să-l joace pe Hitler?
‎Știi, m-am gândit la asta.
‎E o scenă, dar tare bună.
‎Și e Hitler!
‎Orice actor bun ‎ar da orice pentru o probă.
‎Știi ce ar trebui?
‎Să dea toți din oraș probă,
‎oricât ar fi de nepotriviți,
‎să vedem cum e Hitler pentru ei.
‎Aș vrea să-l văd ‎pe micuțul Mickey Rooney încercând.
‎WC Fields.
‎Nu! Edmund Gwenn.
‎- Tocmai l-a jucat pe Moș Crăciun. ‎- Asta o să-i spun.
‎O să spun: „Dragă Edmund,
‎deja i l-ai dat lumii pe Moș Crăciun.
‎Cred că e timpul să ni-l dai pe Hitler!”
‎Ellen…
‎Să bem ceva.
‎Știi,
‎după ce a murit soțul meu,
‎acum 20 de ani,
‎dacă un bărbat ‎mi-ar fi respins avansurile,
‎cred că aș fi fost distrusă.
‎Îmi cer scuze pentru stângăcie.
‎Dick,
‎suntem singuri, suntem prieteni,
‎lucrăm foarte bine împreună.
‎Ne potrivim bine.
‎De ce nu putem încerca?
‎- Adică? ‎- Ei bine, Doamne, Dick…
‎În mare, ce avem deja.
‎Foarte rar suntem separați.
‎Dar asta... Asta...
‎să luăm cina acasă.
‎E frumos.
‎Și am locui împreună?
‎Păi...
‎Da, adică...
‎Amândoi avem o vârstă, ‎eu cu mult mai mult.
‎Mărturisesc că...
‎Vreau iubire pasională în viața mea.
‎Ellen, te apreciez enorm.
‎Richard…
‎Ești…
‎Pentru că nu-mi pasă dacă ești.
‎Nu pot fi cu nimeni.
‎Bine.
‎Revenind la roluri.
‎Mi-a fost de ajutor să demarăm procesul,
‎îți mulțumesc.
‎Sunt recunoscătoare, mulțumesc.
‎De fapt...
‎Te superi? Mă simt obosit.
‎Continuăm mâine.
‎Desigur.
‎Richard…
‎Am stricat ce aveam?
‎Vai, Ellen!
‎Niciodată.
‎Îmi pare atât de...
‎Ce să vă dau?
‎Un bourbon dublu.
‎Ai avut o noapte grea?
‎Da.
‎O discuție grea cu o prietenă.
‎Eu sunt John.
‎Dick.
‎Încântat, Dick.
‎Vrei ceva de băut?
‎Mulțumesc.
‎E prima dată ‎când te afli într-un loc ca ăsta?
‎Da.
‎Am privit acest loc de afară
‎de multe,
‎foarte multe ori.
‎M-am mai apropiat,
‎dar n-am intrat niciodată.
‎Felicitări, Dick!
‎Ai reușit.
‎- Jack, vreau să vorbesc cu tine. ‎- Ba eu cu tine.
‎Ce e cu tine și cu ăla de la Schwab?
‎Mereu vorbiți și râdeți împreună.
‎Cine e prostul ăsta?
‎Îl cheamă Erwin Kaye, Jack, și nu e prost.
‎E un om minunat.
‎E din Evansville, Indiana, ‎ai lui au un magazin de feronerie.
‎Nu cred că intenționezi, Jack,
‎dar tu mă faci să mă simt prost
‎iar el mă face să mă simt bine.
‎În lunile în care am lucrat la Schwab's,
‎cât tu stăteai la coadă la studio
‎sau pe platou sau ce mai făceai,
‎noi am devenit foarte apropiați și...
‎Trebuie să-ți spun asta:
‎Copiii sunt ai lui.
‎Cum adică?
‎De unde știi?
‎Am rămas însărcinată în februarie
‎și tu nu te-ai culcat cu mine luna aia.
‎Dar Erwin da.
‎Noi n-am mai făcut sex ‎până pe 13 martie, și deja îmi întârziase,
‎De ce nu mi-ai spus?
‎Credeam că ți-am spus, Jack.
‎Credeam că atunci când ți-am zis
‎vei face calculele, ‎dar nici nu ți-a trecut prin cap.
‎Erai prea egocentric să fi observat.
‎Nu se poate.
‎Ai gemeni în familie?
‎Pentru că Erwin are un geamăn ‎și unchii lui sunt gemeni.
‎Visurile nu li se împlinesc tuturor ‎ca ale tale.
‎Erwin se întoarce în Indiana ‎și eu merg cu el.
‎O să preluăm magazinul familiei.
‎Pot să dorm pe canapeaua ta?
‎Ce s-a întâmplat?
‎Subtitrarea: Elena Irimia