‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫אימא! תתעוררי!‬
‫מה קרה?‬ ‫-הבית בוער!‬
‫מכבי אש? מקרה חירום! הבית שלנו בוער.‬
‫בואי!‬
‫אלוהים.‬
‫שיט!‬
‫אלוהים.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫לא רוצים אתכם פה!‬
‫היה עדיף לתת לאולפנים לשכן אותנו.‬ ‫-קולנוע זה ללבנים!‬
‫אני לא מוכנה לחיות בפחד.‬
‫בן זונה!‬
‫הגשנו דיווח ל־FBI.‬
‫אני יודע שאת לא רוצה לעבור‬ ‫לבונגלו כאן באולפנים.‬
‫אני מבין.‬ ‫אף אחד לא רוצה להרגיש כמו אסיר.‬
‫אז נציב מאבטחים מסביב לשעון מחוץ לביתך‬
‫ולבית של אוויס ושל ארצ׳י.‬
‫ההרגשה הזאת לא חדשה לי.‬
‫גדלתי תחת טרור.‬
‫היה לי דוד שהוציאו אותו מהמיטה באמצע הלילה‬
‫ותלו אותו מעץ, אז…‬
‫אני כועס, אני מפחד,‬
‫אבל אני לא מופתע.‬
‫אבל מי עושה את זה?‬
‫״אגודת הקולוניזציה האמריקאית״.‬ ‫אותם אלה שמפגינים בחוץ.‬
‫הם טוענים שהם לא אלימים‬
‫ורק רוצים לשלוח את השחורים לליבריה,‬
‫אבל רבים מהם חברים בסתר ב־KKK.‬
‫אם יורשה לי, כמפיק הסרט הזה…‬
‫כאחד המפיקים, והמילה צריכה להופיע במרכאות.‬
‫זה יימשך. זאת פשוט עובדה,‬
‫ואוויס, תצטרכי לשלם‬ ‫כדי להגן על ההפקה הזאת.‬
‫יהיו הפגנות מחוץ לשער‬ ‫בכל יום במהלך הצילומים,‬
‫וגם בצילומים בשטח.‬
‫מר סילבר, אתה לא יכול להיכנס…‬
‫אל תקומו.‬ ‫-לא אקום.‬
‫לאור ההתרחשויות האחרונות, באתי להודיע‬ ‫שחייבים לעצור את הפקת ״מג״.‬
‫לא פיטרתי אותך לפני שבועות?‬
‫אין לך סמכות כזאת.‬ ‫אני עובד אצל מר אמברג.‬
‫זה לא לעניין.‬
‫סירוב לעצור את ההפקה הוא לא לעניין.‬
‫גב׳ אמברג לא מותירה לי ברירה‬ ‫אלא לנקוט בצעדים משפטיים.‬
‫האולפנים האלה הם שלי.‬
‫אני מבין שזה עניין אמוציונלי בשבילך.‬
‫עם כל מה שקרה, את לא חושבת בבהירות.‬
‫אישה מקבלת החלטה,‬ ‫ופתאום היא לא חושבת בהיגיון.‬
‫לא, לא התכוונתי…‬ ‫-כן התכוונת.‬
‫אתה נכנס הנה מתי שבא לך‬
‫כדי להזכיר לי שאתה שם,‬
‫תמיד משגיח.‬
‫עד שתצליח לארגן את המפגש שלנו בבית המשפט,‬
‫הסרט שלי כבר יהיה מוכן.‬
‫ניפגש בבית המשפט, לון.‬
‫מה אתם מחייכים?‬
‫יש לנו סרט לעשות.‬
‫- ״מג״ -‬
‫תראו מי בא.‬
‫אז אתם רוצים להרוויח 25 אלף דולר‬ ‫למימון שלט הוליוודלנד בסרט שלכם.‬
‫שמח לעזור.‬
‫המשימה של היום…‬
‫לכו הביתה. כולכם.‬
‫מה?‬ ‫-אני רציני.‬
‫לא ארשה שתעשו את זה.‬ ‫זה מסוכן מדי.‬
‫ג׳ק, כבר עצרו אותך פעם אחת.‬
‫הנה אתם.‬
‫כולכם.‬
‫צעירים.‬
‫בהתחלה של משהו.‬
‫אני?‬
‫אני לא מסכן הרבה.‬
‫אני לקראת הסוף.‬
‫אבל היו לי חיים טובים.‬
‫זה לא החלום שהתחלתי איתו,‬
‫לעשות את זה.‬
‫אבל אתם,‬
‫החלומות שלכם באמת מתגשמים.‬
‫ואהבתי שאתם נלחמים עליהם.‬
‫אז תנו לי לטפל בזה.‬
‫אשיג לכם את הכסף שלכם.‬
‫יש כמה ותיקות שעבדו אצלי פעם.‬
‫אקרא להן לחזור מהפנסיה למען מטרה טובה.‬
‫ארני, אתה בקושי מכיר אותי.‬
‫זה לא בשבילך.‬
‫זה בשביל החלום.‬
‫אז עופו מפה, כולכם. יש לי עבודה לעשות.‬
‫הנה הבנות שלי.‬
‫היי, ארן.‬
‫שלום, בנות.‬
‫תפסיק להתנגד, סוטה!‬
‫שתוק, סוטה!‬
‫רגע. נוח לך?‬
‫סתום ת׳פה!‬
‫או שאזרוק אותך מגשר שייקספיר!‬
‫קשרתי קשרים רופפים. בטח תצליח להשתחרר.‬
‫אהיה שם אם תצטרך אותי.‬
‫מה?‬ ‫-תישאר בדמות!‬
‫סליחה, התכוונתי…‬
‫אני משאיר אותך פה שתירקב, חתיכת סוטה!‬
‫זה היה כיף.‬
‫עשרים וחמישה אלף.‬
‫אני לא מאמין שעשית את זה תוך שבוע.‬
‫מה אגיד לך?‬ ‫אני טוב במקצוע שלי.‬
‫וחסכתי ליום סגריר.‬
‫הוספתי גם את זה.‬
‫ארני, זה לא ייאמן.‬ ‫-זה שום דבר. לא הרגיש לי כמו עבודה.‬
‫ארני, אני וריימונד תהינו איך להודות לך.‬
‫הנרי וילסון קיבל קרדיט מפיק בסרט הזה,‬ ‫וכמעט לא עשה כלום.‬
‫לא, בשום אופן.‬
‫ארני, בבקשה…‬ ‫-אמרתי לא.‬
‫הכסף שלכם.‬
‫אני לא רוצה שום דבר בתמורה. ברצינות.‬
‫תראו בזה…‬
‫מתנת פרידה ממני‬
‫לעיר הזאת.‬
‫טוב?‬
‫לכו תעשו את הסרט שלכם.‬
‫תודה, ארני.‬
‫אין כמוך, ארני.‬
‫השלמנו את החסר. זה כל הסכום, 25 אלף.‬
‫איך עשיתם את זה?‬
‫זה משנה?‬
‫בסדר.‬
‫בסדר. לך על זה.‬
‫אוי לא.‬
‫ידעתי שהרגע הזה יגיע.‬
‫אז תעשה את זה.‬
‫זה מגיע לי. תרביץ לי.‬
‫אני לא ארביץ לך.‬
‫אני רק פה כדי לוודא שכולם בסדר.‬
‫הנרייטה צדקה לגביך.‬
‫היא אמרה שיש לך בעיות, אבל…‬
‫עמוק בפנים, אתה אדם טוב.‬
‫אני…‬
‫אני יודע שאת עוזבת בעוד כמה ימים, אבל…‬
‫רק רציתי להיפרד.‬
‫בנוגע לגירושים, אני לא אקשה עלייך.‬
‫מה שתצטרכי ממני, תקבלי.‬
‫אני מצטער שדפקנו את זה, הן.‬
‫אולי זה מה שרצה הגורל.‬
‫שנינו קיבלנו מה שרצינו.‬
‫אני אקים משפחה,‬
‫ואתה תהיה כוכב קולנוע.‬
‫תמיד אצפה בסרטים שלך,‬
‫ואני מקווה‬
‫שאולי היה לי קשר קטן לזה.‬
‫ברור שהיה לך.‬
‫ברור, בייבי.‬
‫לא הייתי עושה כלום מזה בלעדייך.‬
‫תמיד תהיי חלק מזה.‬
‫אני רק מקווה שתמיד אהיה חלק ממך.‬
‫אני מצטער כל כך, הן.‬
‫גם אני, ג׳ק.‬
‫גם אני.‬
‫היי, חבר׳ה.‬ ‫-היי.‬
‫ארוחת ערב מפוארת עם תסריטאי אמיתי‬
‫וכוכב קולנוע אמיתי, ועוד באמצע ההפקה?‬
‫אני כנראה תותח כבד, אה?‬
‫זה המינימום שיכולנו לעשות, ארן.‬
‫אנחנו אוהבים אותך, ארני.‬
‫לולא אתה, לא הייתי בעיר הזאת בכלל.‬
‫איך בצילומים? כיף?‬
‫היום היה היום הראשון של ג׳ק.‬ ‫הוא היה מעולה.‬
‫לא יודע לגבי זה,‬
‫אבל אמרתי את כל השורות‬ ‫ולא נתקלתי ברהיטים.‬
‫אתה רואה? כבר עשית חצי דרך.‬
‫מה שלום האישה?‬
‫נדבר על זה בפעם אחרת.‬ ‫-למה? מה אמרתי?‬
‫כלום. לא אמרת כלום.‬
‫סליחה.‬
‫הנרייטה עזבה אותי לטובת גבר אחר,‬
‫ומתברר שהוא האבא של התינוקות.‬
‫אתה צוחק עליי, ג׳ק?‬
‫זה…‬
‫מדהים!‬
‫כן… מה?‬
‫תחשוב על זה.‬
‫הנה אתה,‬
‫בחור צעיר בעיר,‬
‫עומד להיות הדבר הגדול הבא. כוכב ענק.‬
‫אתה לא רוצה להיות נשוי.‬
‫יש לך כישרון התנסחות, ארני.‬
‫אני חושב שמצב רוחי באמת השתפר.‬
‫אבל לשם מה התכנסנו?‬
‫יש לנו משהו בשבילך.‬
‫מה?‬
‫תציץ בעמוד 35.‬
‫זה דיאלוג מעולה!‬
‫״מנהל האולפן, דאריל ב. סלזמן נכנס.‬
‫קשוח. יפה תואר.״‬
‫זה היה אמור להיות דייויד או. סלזניק,‬ ‫אבל הוא שמע על זה ואיים לתבוע.‬
‫אתה לא תשחק את הסלזניק, נכון?‬
‫לא, ארני.‬
‫זה אתה.‬
‫מה אתה מדבר?‬
‫דאריל ב. סלזמן.‬
‫זה אתה.‬
‫זה התפקיד שלך.‬
‫האולפנים אישרו את זה והכול.‬
‫מה?‬ ‫-אני יודע שזה יצריך קצת מאמץ, אבל…‬
‫ארצ׳י הכניס שינויים בתסריט,‬
‫וריי ממש רוצה שהוא יהיה…‬
‫יפה תואר.‬
‫מה? מה הבעיה, ארן?‬
‫הרגע זה הכה בי.‬
‫באתי הנה…‬
‫והיה לי חלום.‬
‫בדיוק כמוכם.‬
‫זה לקח לי כמעט 30 שנה,‬
‫אבל הוא סוף סוף מתגשם.‬
‫לחיי הוליווד.‬
‫- להחרים את האולפנים -‬
‫טוב שהצטרפת, מר וסט.‬
‫הייתה לך הפוגה לא קצרה בין עבודות כשחקן.‬
‫כן, את יודעת איך זה.‬
‫מחפשים עבודה כמה שנים,‬
‫לוקחים חלטורה כדי לשלם חשבונות,‬ ‫ומהר מאוד,‬
‫זאת כבר לא חלטורה אלא החיים שלך.‬
‫כן, טוב…‬
‫לנהל רשת זנות מתוך תחנת דלק‬
‫זה תמיד עיסוק רווחי יותר מאשר משחק.‬
‫אני לא שופטת אותך, ארני.‬
‫למעשה,‬
‫זו אחת הסיבות שלדעתי‬ ‫אתה מתאים לתפקיד הזה.‬
‫הסצנה הגדולה שלך עוסקת‬
‫בחופש הביטוי אל מול צנזורה ודעות קדומות.‬
‫יש גוון לסבי לאחד הסרטים שלך,‬
‫ומחלקת הקשרים של האולפנים‬ ‫מטיחה בך את קוד הייז‬
‫ואומרת לך לחתוך את כל הסצנות של מג.‬
‫כן, ואני אומר להם שיזדיינו.‬
‫מת על זה.‬
‫אני מכניס לשמוקים הצדקנים האלה.‬
‫כן, אבל הוא לא בריון.‬
‫יש בו עידון. יש לו עוצמה והוא יודע את זה.‬
‫לכן אני רוצה לעשות איתך חזרות.‬
‫אני עושה את זה עם כל השחקנים שלנו.‬ ‫אני רוצה לראות איך הדמות שלך מעשנת סיגריה.‬
‫איך הוא נכנס לחדר.‬
‫מה?‬
‫לא.‬
‫אני לא צריך חזרות על דברים כאלה.‬
‫אני יודע ללכת.‬
‫משחק זה לא קסם.‬
‫זאת עבודה.‬
‫זאת מלאכה.‬
‫זה משהו שצריך לעבוד עליו,‬
‫משהו שמקדישים לו זמן.‬
‫אז בוא ניגש לעבודה.‬
‫אקשן!‬
‫להוציא את השחקנית‬ ‫הכי טובה שלי מהסרט הזה?‬
‫נחשו מה? לא אעשה את זה!‬
‫זועם מדי.‬ ‫-אבל הוא כועס.‬
‫כן, כמובן. אבל יש לו עוצמה,‬ ‫והוא יודע את זה.‬
‫הוא לא צריך לצעוק.‬
‫ואתה צריך להשאיר לעצמך לאן להגיע.‬
‫כן, בסדר.‬
‫איך תרגיש אם לא תתפרץ פנימה הפעם?‬
‫פשוט תיכנס לחדר כמו בעל הבית.‬
‫אתה רגוע. בשליטה.‬
‫ואולי אל תטיח את המזכר.‬
‫רק תזרוק אותו. תוציא אותו מאיזון. טוב?‬
‫אקשן!‬
‫להוציא את השחקנית‬ ‫הכי טובה שלי מהסרט הזה, מה?‬
‫נחשו מה?‬
‫לא אעשה את זה.‬
‫ככה.‬
‫עכשיו, תדליק את הסיגריה שלך.‬
‫שקול ורגוע.‬
‫ככה.‬
‫יופי. טוב.‬
‫בוא נתקדם.‬
‫מר סלזמן, קוד הייז הוא חובה,‬
‫וסרטך מלא ברמיזות הומוסקסואליות.‬
‫תקשיב לעצמך.‬ ‫-אנחנו לא הצנזורים, דאריל.‬
‫אנחנו אלה שמונעים מהצנזורים‬ ‫להרוס את חופש הביטוי בתעשייה הזאת.‬
‫הנה מה שאני לא סובל בכם.‬
‫מסתכלים מגבוה עם קוד הייז שלכם,‬
‫ואומרים לי, דאריל ב. סלזמן,‬
‫מה מותר לאנשים במדינה הזאת לראות?‬
‫למה?‬
‫בגלל שאתם לא סומכים על אנשים‬ ‫שיחליטו בעצמם.‬
‫אתם לא אוהבים את החופש שלנו,‬ ‫אתם מפחדים ממנו!‬
‫אם מישהו לא אוהב סרט שלי,‬ ‫הוא יכול לקום וללכת.‬
‫זכותו.‬
‫ולי יש זכות לפשוט רגל בגלל זה.‬
‫אבל הסרט הזה‬
‫הוא להיט.‬
‫ומג אניס?‬
‫היא כוכבת.‬
‫ואם אוציא אותה מהסרט שלי, זה יהרוג אותה.‬
‫תצעק כמה שתרצה, מר סלזמן,‬
‫אבל אתה תחתוך את הסצנות האלה,‬
‫או שנסגור לך את האולפנים.‬
‫זה הכול.‬
‫בבקשה, תנסו.‬
‫נעשה את זה, מר סלזמן!‬
‫אני אגרש אותך מהעיר.‬
‫כן?‬
‫אני העיר הזאת.‬
‫מוזג, עוד אחת כזאת.‬
‫מייד.‬
‫שרה, תודה לאל. ראית את מג?‬
‫בישרתי לה בשורות עצובות,‬ ‫והיא יצאה לנשום אוויר צח,‬
‫וזה היה… אלוהים, לפני שעות.‬
‫כן. מג באה לדירה שלי,‬
‫ואמרה שהיא רוצה לבוא הנה.‬
‫היא אמרה, ״נראה לי שאני יודעת‬ ‫מה יצא מהחיים שלי, שרה״.‬
‫לכן חשבתי שלא נורא‬ ‫אם היא תשתה משהו, או…‬
‫לעזאזל, שרה! איפה היא?‬
‫חתכו אותה מהסרט.‬ ‫סלזמן סיפר לי, אז סיפרתי לה, ו…‬
‫עכשיו אני צריך לספר לה משהו אחר,‬ ‫לפני שהיא תעשה מעשה פזיז.‬
‫היא שתתה שתי כוסיות והלכה.‬ ‫אמרה שיש לה איזה משהו.‬
‫הנחתי שהיא נפגשת איתך‬
‫סליחה על ההפרעה, אבל כשהידידה שלכם עזבה,‬
‫היא שאלה איך מגיעים לשלט הוליוודלנד.‬
‫אלוהים!‬
‫מה?‬
‫הוא עזב.‬
‫מג!‬
‫אלוהים! אל תעשי את זה, מג!‬
‫אלוהים. בבקשה, מג. אל תעשי את זה.‬
‫רדי. יש לי משהו לספר לך.‬ ‫-אני חייבת לעשות את זה, סאם.‬
‫אלוהים!‬
‫לא, בבקשה! מג, בבקשה!‬
‫לא!‬
‫מג!‬
‫סאם, אני מפחדת כל כך.‬
‫אני יודע, אבל את לא צריכה לפחד.‬ ‫את יכולה לרדת. בבקשה!‬
‫מה יגידו עליי, סאם?‬
‫אהיה הבחורה ההיא שלא הצליחה.‬
‫מה זה משנה מה יגידו? תקשיבי לי.‬
‫מותק… אני אוהב אותך.‬
‫אלוהים. אני אוהב אותך‬ ‫יותר מכל דבר אחר בעולם.‬
‫את הכוכב שלי, מג.‬ ‫את כוכבת, ולא משנה מה יקרה.‬
‫את הכוכבת שלי.‬
‫בבקשה. אלוהים.‬
‫בבקשה, רדי מהשלט,‬
‫ותהיי הכוכב היחיד בשמיים שלי.‬
‫הו, סאם.‬
‫אלוהים, מג!‬
‫זהירות, מג. אני בא.‬
‫אני בא. תיזהרי.‬
‫בואי, מותק. אני כאן.‬
‫אני כאן.‬
‫כן.‬
‫מג, הבהלת אותי כל כך.‬
‫מג, איך שהרגשת הערב…‬
‫לא אתן לך להרגיש ככה שוב, את מבינה אותי?‬
‫אני מצטער.‬
‫לעזאזל.‬
‫לא הייתי אמור לעשות את זה.‬
‫לעשות מה?‬
‫אפשר לעצור?‬
‫מה הוא עושה? זה מעולה.‬
‫אני לא אמור לבכות.‬ ‫לא יודע… סליחה.‬
‫קאט!‬
‫ג׳ק, זה היה נהדר.‬ ‫-למה לעזאזל עצרת?‬
‫קיבלנו משהו טוב.‬
‫זה היה מדהים.‬
‫באמת?‬
‫אוי, סליחה. שנחזור לזה?‬
‫כן, בבקשה. כולם, ממשיכים מאיפה שהפסקנו!‬
‫סאונד!‬ ‫-סאונד!‬
‫סליחה.‬ ‫-זה בסדר. מצלמה!‬
‫מצלמה.‬
‫ו…‬
‫אקשן.‬
‫דיברתי עם סלזמן.‬
‫הוא לא יוציא אותך מהסרט.‬
‫את תופיעי בסרט, מג.‬
‫למה לא סיפרת לי…‬
‫כשעמדתי לקפוץ?‬
‫לא רציתי שזה יהיה הדבר שהציל אותך.‬
‫ידעתי שאת יכולה להציל את עצמך.‬
‫בוא נסתלק מפה.‬
‫יש לנו חיים שלמים לחיות.‬
‫- הסוף -‬
‫לא יודע.‬
‫לא יודע מה?‬
‫הנה אני, נכון?‬
‫אני יושב פה וצופה בזה… בפעם העשירית?‬
‫אני פשוט…‬
‫אני חושב שמשהו חסר.‬
‫ו…‬
‫מה בדיוק חסר לדעתך?‬
‫משהו נועז.‬
‫אתה יודע, משהו…‬
‫משהו מפתיע.‬
‫הנה זה.‬
‫זה מה שחסר.‬
‫היא מזנקת כמו ברבור מהשלט הזה,‬
‫ונוחתת היישר לתוך בריכת שחייה.‬
‫פתאום, זה קטע מוזיקלי גדול‬ ‫של אסתר וויליאמס.‬
‫אני לא יודע אם הבחורה‬ ‫יודעת לשחות, אבל הקהל…‬
‫הקהל אומר, ״מה לעזאזל קרה הרגע?״‬
‫כן, אבל האם היא עשתה את זה?‬
‫האם היא בגן עדן?‬
‫מסך שחור, מוזיקה, הסוף.‬
‫זה מלהיב. את זה עוד לא ראית. נכון?‬
‫אפשר להגיד משהו?‬ ‫-בטח.‬
‫אני עורך עוד מתקופת הראינוע, טוב?‬
‫שיט.‬ ‫-אני עובד בזה 40 שנה.‬
‫זיינתי את גלוריה סוונסון בחדר הזה, הנרי.‬
‫ואני מוכרח להגיד,‬
‫מבין כל היוצרים שעבדתי איתם,‬
‫אתה…‬
‫בעל הרעיונות הגרועים ביותר.‬
‫תעוף מפה ותן לילד הזה‬ ‫לעשות את הסרט שלו, טוב?‬
‫תזדיין, הארי.‬
‫אני אעיף אותך מהסרט הזה.‬
‫לא נכון. תזדיין.‬
‫אני אלך לדבר עם דיק עכשיו.‬
‫ואז אתחיל לכתוב את הקטע המוזיקלי.‬
‫פעם ראשונה בחיים שלי שאני הבוס,‬ ‫ואני אקבע מה יהיה בסרט הזה.‬
‫תודה על זה.‬
‫בעונג.‬
‫אין לו שום זכות לדפוק לך את הסרט.‬
‫הוא טוב, ילד.‬
‫ואני מתכוון לזה.‬
‫אני אוהב…‬
‫את מה שהוא אומר.‬
‫בוא נראה אותו עוד פעם אחת.‬
‫עוד פעם, בבקשה.‬
‫הלו?‬
‫ארצ׳י?‬
‫מה קורה פה? מה המקום הזה?‬
‫ראיתי את הגרסה הראשונית של הסרט.‬
‫אלוהים…‬
‫חתכו אותי מהסרט, נכון?‬
‫לא, אתה בסרט.‬
‫ואתה ממש,‬
‫ממש טוב.‬
‫אני כל כך,‬
‫כל כך גאה בך.‬
‫אני מרגיש שאתה ואני…‬
‫אנחנו על סף משהו מדהים.‬
‫ו…‬
‫זאת הדרך שלי להודות לך.‬
‫לפני כמה זמן, ביקשת ממני להיות החבר שלך,‬
‫ואמרתי ״לא״.‬
‫בגלל שלא ראיתי עתיד בשבילנו.‬
‫אבל כשראיתי את הסרט שלי מופק,‬
‫הבנתי ששום דבר לא בלתי אפשרי.‬
‫זה מפתח לדירה הזאת.‬
‫אז…‬
‫הבית הזה הוא שלי?‬
‫הוא שלנו.‬
‫אני מאוהב בך, רוק.‬
‫אני רוצה שנחיה יחד,‬
‫ואני רוצה להיות החבר שלך.‬
‫זה אמיתי?‬
‫כן.‬
‫ברוך הבא הביתה.‬
‫כל פעם שעצמתי עיניים,‬ ‫ראיתי את התינוקות האלה.‬
‫איבדתי כל כך הרבה.‬
‫סליחה, אני…‬
‫כולי בתזזית. אני לא יודע למה‬ ‫אני לא מצליח להירגע.‬
‫אל תתנצל.‬
‫ג׳ק, זה בסדר.‬
‫ידעתי שכדאי להתקשר אלייך.‬
‫היית חברה טובה בשבילי, קלייר. את יודעת?‬
‫אולי את לא יודעת את זה, אבל זה נכון.‬
‫באמת.‬
‫אני אוהב את החבר׳ה, אבל לא בטוח…‬
‫לא בטוח שהייתי רוצה לבכות מולם.‬
‫מותר להיות רגשני כשמאבדים משהו, ג׳ק.‬
‫הייתי על הפנים כשאבא שלי היה מאושפז.‬
‫שמעתי על זה. סליחה.‬
‫אל תתנצל.‬
‫יש לך…‬
‫יש לך המון למה לצפות.‬
‫לפני כמה חודשים,‬ ‫היית שחקן מן המניין, ועכשיו…‬
‫אתה חלק מאנסמבל מדהים של אמנים,‬
‫שלא רק עושים סרט אלא עושים היסטוריה.‬
‫זוכר שאמרתי לך שתהיה כוכב?‬
‫כן.‬
‫אתה תהיה כוכב.‬
‫חשבת…‬
‫את מי תיקח לפרמיירה?‬
‫שכחתי מזה לגמרי.‬
‫את יודעת את מי תיקחי?‬
‫טוב…‬
‫קיוויתי…‬
‫קיוויתי שאותך.‬
‫אני?‬
‫את רוצה ללכת איתי?‬
‫בטח.‬
‫שנלך ביחד? בשמחה.‬
‫באמת?‬ ‫-את צוחקת? כן…‬
‫זה יהיה נפלא.‬
‫טוב.‬
‫טוב, יופי.‬
‫יופי.‬
‫אוויס, את מאמינה?‬
‫אני כל כך שמח לחזור.‬
‫תראו את ה…‬ ‫-אתה נראה מרוצה.‬
‫לא היה פה קהל כזה מאז אלינור רוזוולט.‬
‫רגע, מה?‬
‫אוויס,‬
‫אני מודה לך כל כך‬
‫על כל מה שעשית בזמן שלא הייתי פה.‬
‫ניהלת את המקום היטב.‬
‫לקחת כמה סיכונים.‬
‫לא תמיד הסכמתי איתם,‬ ‫אבל אני מעריך את זה.‬
‫אני גאה בך מאוד.‬ ‫-תודה, יקירי.‬
‫ההחלטה לתת אור ירוק ל״מג״‬ ‫הייתה קשה, אבל נכונה.‬
‫ראיתי את החומר המצולם.‬
‫הסרט נהדר.‬
‫בוקר טוב.‬ ‫-מיס סטינסון.‬
‫כמה פעמים אני צריכה לפטר אותך?‬
‫שלום, גברת אמברג. אייס הזמין אותי.‬
‫אוויס,‬
‫אני אדבר עם החבר׳ה לרגע.‬
‫לכי הביתה, ו…‬
‫נחגוג בהמשך, בארוחת הערב.‬
‫אבל בלי רוסטביף או משהו כזה.‬
‫הרופאים רשמו לי דיאטה חדשה. רק אורז.‬
‫מותר לי רק אורז לבן,‬
‫ומיץ פירות.‬
‫טוב, רבותיי. בואו ניגש לעניין.‬
‫מן הסתם, ישנתי יותר מדי.‬
‫יום טוב, גברת אמברג.‬
‫אוויס, אנחנו עוברים‬ ‫על תוכנית ההפצה של ״מג״.‬
‫לאן את הולכת?‬
‫נשלחתי הביתה,‬
‫להכין ארוחת ערב.‬
‫טוב, ספרו לי על האסון הזה שלנו,‬ ‫״כולם לסיפון״.‬
‫אהבתי את הסרט הזה. מה קרה?‬
‫טוב, רבים מהמפיצים הפסיקו להקרין את הסרט.‬
‫איימו עליהם בחרם כשהוכרז‬ ‫ששחקנית שחורה תככב ב״מג״.‬
‫בואו נדבר על זה רגע.‬
‫הרבה עבודה הושקעה בסרט הזה,‬
‫ואני יודע שזה סיכון, אבל אני מעריך את זה.‬
‫אז אתה לא מרגיש שהמתרומם‬ ‫ושתי הנשים פעלו מאחורי הגב שלך?‬
‫המתרומם?‬ ‫-דיק סמיואלס.‬
‫דיק סמיואלס מתרומם?‬
‫לא, מה אתה מדבר?‬
‫נשים מתנפלות עליו. הוא חתיכת מציאה.‬
‫ייתכן,‬
‫אבל בזמן שנעדרת,‬
‫המשוגעים בהחלט השתגעו על המוסד.‬
‫אם תוציא את הסרט הזה,‬ ‫זה יהרוס את האולפנים‬
‫ויפגע בשמו הטוב של כל סרט שעשית,‬ ‫או שאתה מתכוון לעשות. זה פשוט מאוד.‬
‫בחייך, אתה מגזים.‬
‫אדוני, ערכנו את המחקר.‬
‫״מג״ לא יציג בדרום.‬
‫175 אולמות חתמו על הצהרה‬
‫שהם יסרבו להקרין את הסרט,‬
‫ולא אף סרט אחר של ״אייס״,‬ ‫אם ״מג״ יוקרן במקום כלשהו.‬
‫נפשוט רגל תוך שישה חודשים!‬ ‫-אז מה לעשות?‬
‫תשרוף אותו.‬
‫לשרוף אותו?‬ ‫-תשרוף כל פיסת פילם.‬
‫לא יהיה להם על מה להצביע.‬ ‫הם יפסיקו עם זה.‬
‫אתה תחזור לכס המלכות,‬ ‫האולפנים לא יקרסו,‬
‫ונמשיך הלאה כאילו כלום לא קרה.‬
‫בוא נסתלק מפה.‬
‫יש לנו חיים שלמים לחיות.‬
‫בבקשה, מר אמברג. האורז שלך.‬
‫אני לא יכול לאכול את החרא הזה.‬
‫תביא לי צלי בקר,‬
‫תפוחי אדמה גבינתיים כאלה‬
‫ופאי מרנג לימון.‬ ‫-מייד.‬
‫ארוחה אחת לא תהרוג אותי.‬
‫טוב. לפני שתעשה משהו,‬
‫אני רוצה שתראה את הסרט.‬ ‫אני יודע שהוא לא לטעמך…‬
‫ראיתי אותו.‬
‫הוא מצוין.‬ ‫-יופי. אז תוציא אותו.‬
‫טוב…‬
‫עוד לא החלטתי.‬
‫טוב.‬
‫תן לי לעזור לך.‬
‫אם לא תוציא את הסרט הזה, אני אתפטר,‬
‫ואתראיין‬
‫אצל כל עיתונאי שיסכים,‬
‫ואספר מה קרה פה ואיך ולמה.‬
‫אהיה עדין עם אוויס.‬
‫לא אהיה עדין כלפיך.‬
‫אחרי כל מה שעשיתי בשבילך?‬ ‫-תזדיין!‬
‫״אחרי כל מה שעשיתי בשבילך״.‬
‫מה עשית בשבילי,‬ ‫חוץ מלקחת את כל הקרדיט על העבודה שלי?‬
‫מעולם לא סמכת עליי.‬ ‫מעולם לא שמעת בקולי.‬
‫הגנתי עליך!‬
‫הגנתי עליך כשכולם אמרו שאתה מתרומם.‬
‫באמת?‬
‫כמה אצילי.‬
‫אז נחש מה, אייס?‬
‫אני באמת מתרומם.‬
‫רק התחבאתי כל השנים בגלל שפחדתי.‬
‫אני כבר לא מפחד.‬
‫פגשתי מישהו.‬
‫אני אוהב אותו,‬
‫ואני מאושר בפעם הראשונה.‬
‫דיק…‬
‫אהיה במשרד שלך מחר בעשר בבוקר,‬
‫עם מכתב התפטרות ביד.‬
‫אם תוציא את ״מג״,‬ ‫האולפנים עלולים לפשוט רגל.‬
‫אם לא תוציא את הסרט, אני איכנס בך.‬
‫דיברתי עם הרופא שלך.‬
‫הוא אמר שמותר לך גם לאכול כרובית,‬
‫בתנאי שהיא מאודה.‬
‫אוויס…‬
‫כרובית מאודה? אני לא יכול לאכול את זה!‬
‫אני אחרבן במיטה!‬ ‫-אז תחרבן במיטה.‬
‫אתה תאכל את זה, לעזאזל.‬ ‫גרטי, תניחי את זה.‬
‫אתמול ניהלתי אולפן סרטים.‬
‫הייתה לי השפעה.‬
‫אבל היום אני שוב עקרת בית.‬
‫אז אם לדאוג שהתחת השמן שלך לא ימות‬ ‫זה התפקיד שלי עכשיו,‬
‫אני אעשה את זה.‬
‫טוב, בסדר. את רוצה שאוכל את זה?‬
‫אני אוכל את זה.‬ ‫-יופי.‬
‫לא, לא אעשה את זה!‬
‫מה?‬
‫אני לא יכולה לקבל טעימה‬ ‫של החיים בעמדת ניהול,‬
‫עם אוטונומיה לראשונה בחיי,‬
‫ואז להידחף בחזרה למטבח.‬
‫לא אעשה את זה.‬
‫אני לא יכולה!‬
‫הראש שלי מתפוצץ.‬
‫מה את רוצה?‬
‫אני רוצה להיות מנהלת־שותפה‬ ‫של אולפני אייס.‬
‫אתה מתאושש ממשבר רפואי רציני.‬
‫הרופא שלך מרשה לך לעבוד רק חצאי ימים.‬
‫תן לי לשאת בנטל.‬
‫לא תסתפקי בפחות מזה?‬
‫לא.‬
‫בסדר.‬
‫בסדר?‬
‫בסדר.‬
‫ראיתי את ״מג״ היום.‬
‫ומה שעשית היה מדהים.‬
‫זה סרט יוצא דופן.‬
‫זה לא הסרט שאני הייתי עושה, אבל…‬
‫אני חושב שזו כל הפואנטה, נכון?‬
‫את יודעת, מאז שכל זה קרה לי, אני…‬
‫אני חושב אחרת.‬
‫חשבתי,‬
‫איך אני רוצה לעזוב את העולם הזה,‬
‫ו…‬
‫מה אני רוצה להשאיר בו.‬
‫ו…‬
‫הייתי גאה‬
‫להוציא את הסרט הזה.‬
‫אז מה את אומרת?‬
‫זה מגיע לך.‬
‫אני מצטער כל כך.‬
‫גם אני מצטערת.‬
‫אני רוצה לנסות שוב.‬
‫אני חושב שעוד יש לנו זמן.‬
‫גברת אמברג,‬
‫בעשרים שנה,‬ ‫מעולם לא שמעתי אותך שרה ליד השולחן.‬
‫טוב…‬
‫היה לי לילה טוב.‬
‫זה כל מה שאגיד.‬
‫שמענו אותך.‬
‫לא הצלחתי להירדם עד ארבע.‬
‫זה היה מבחיל.‬
‫גרטי, מחכה לנו שבוע של תכנונים.‬
‫תוציאי את הבדים מהמחסן‬ ‫ותתקשרי לחברת האוהלים,‬
‫כי בשבת נעשה מסיבה.‬
‫אייס יכריז שהוא ממנה אותי‬ ‫למנהלת־שותפה של האולפנים.‬
‫מה?‬ ‫-לא חשבתי שאזכה לרגע הזה.‬
‫גם אני לא. אני כל הזמן צובטת את עצמי.‬
‫אימא, זה לא ייאמן!‬ ‫-לשם שינוי, אבא עשה משהו כמו שצריך.‬
‫גרטי, אני רוצה פנקייק.‬
‫אייס, הבאתי את ארוחת הבוקר שלך.‬
‫אייס…‬
‫יש לי משהו מתוק בשבילך.‬
‫אספר לך משהו, מג.‬
‫כל זה…‬
‫התמונות, השטיח האדום,‬ ‫המסיבות, הכוכבוּת…‬
‫זה רק עשן ומראות.‬
‫זה לא שווה יריקה, את שומעת אותי?‬
‫אני אומרת לך עכשיו:‬
‫כל זה יהיה שלך בקרוב מאוד.‬
‫אבל אם לא…‬ ‫-משעמם! תורידו את הסצנה הזאת.‬
‫אמרתי לכבות.‬
‫סליחה, מר וילסון. רק רגע.‬ ‫-אלוהים אדירים.‬
‫ככה זה כששוכרים עורך על סמך מראה בלבד.‬ ‫-אני חדש. אני לא מכיר את הציוד הזה.‬
‫תודה. אתה יודע מה?‬ ‫תדלג לגלגל האחרון.‬
‫יש משהו בסיום הזה שאני פשוט לא קונה.‬
‫מוזג, אתה יכול לומר לי‬ ‫איך להגיע לשלט הוליוודלנד?‬
‫סעי ברח׳ ביצ׳ווד, ותראי את השביל.‬
‫עצור. עצור את זה שם.‬
‫אתה לא אומר כלום.‬
‫זה נקרא ״חשיבה״, רנדי.‬
‫זאת הסיבה שהסרט לא עובד.‬
‫זה החלק שבו היא מחליטה‬ ‫לקפוץ מהשלט, נכון?‬
‫אני עדיין לא מבין למה היא רוצה להתאבד.‬
‫טוב, חתכו אותה מהסרט.‬
‫כן, אני יודע, מטומטם. זאת הבעיה.‬
‫אמריקה תאהב את הבחורה הזאת‬ ‫שמתאבדת בגלל שחתכו אותה מסרט?‬
‫הצופים הממוצעים לא הופיעו אף פעם בסרט,‬ ‫והם לא מתאבדים.‬
‫כנראה בגלל שהיא תלתה‬ ‫את כל חייה על הסרט הזה.‬
‫משהו שלרוב האנשים לא אכפת ממנו.‬
‫לה כן.‬
‫כל עולמה היה בנוי על זה.‬
‫זה הפגם שלה.‬
‫תראו תראו.‬
‫תשמעו מה יצא מהמוח הזעיר שלך.‬
‫זה מה שהסרט הזה צריך!‬
‫מייד אחרי הסצנה הזאת. זה רגע…‬
‫היא לבדה, והיא מבינה…‬
‫היא אומרת לעצמה,‬
‫״דפקתי את החיים שלי בגלל הצורך בזה.״‬
‫לכן היא מתאבדת.‬
‫אבל אין את הסצנה הזאת.‬
‫נצלם השלמות.‬
‫חצי יום עבודה. סצנה אחת. אדבר עם דיק.‬
‫מה לעזאזל?‬
‫מי זה לעזאזל?‬
‫שלום, חתיכת חרא זקן.‬
‫הוא העורך החדש, כי פיטרתי אותך.‬
‫מה קורה פה?‬
‫וילסון, מה אתה עושה?‬
‫האידיוט הזה עורך מחדש את הסרט שלך.‬
‫לא, אני מציל את הסרט שלך.‬
‫אני חותך את הסצנה האיומה‬ ‫עם אנה מיי וונג על השטיח האדום.‬
‫היית מת!‬
‫חסרה סצנה שלמה בגלגל האחרון.‬
‫לכן הסיום לא עובד.‬
‫צריך סצנה שקטה עם מג, לבדה,‬
‫שבה אנחנו מבינים למה היא רוצה להתאבד.‬
‫כרגע, זה בגלל שחתכו אותה מסרט.‬
‫הצופים צריכים לדעת שזה עמוק יותר מזה.‬
‫היא תלתה את כל חייה על החלום הזה,‬ ‫ועכשיו הוא נגמר.‬
‫זו סצנה אחת. נוכל לצלם אותה בערב אחד.‬
‫זה דווקא רעיון טוב.‬
‫תציע את זה לדיק.‬
‫זין על דיק והמילים הגדולות שלו.‬
‫דיק חושב שהוא חכם ממני. הוא לא.‬
‫אני אצלם את הסצנה החדשה.‬ ‫-אתה!‬
‫תתרחק מהמכונה.‬
‫בואו.‬
‫מה זה צריך להיות?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אל דאגה. אנחנו רק לוקחים את החומרים למשמר.‬
‫אתה לא יכול!‬ ‫-דווקא כן, בן.‬
‫עזוב! זה הסרט שלי!‬ ‫אסור לך לגעת בזה.‬
‫תוריד את הידיים… היי!‬
‫אתה לא יכול! מה אתה…‬
‫שמישהו יתקשר לאייס אמברג. אסור לכם!‬ ‫-בבקשה, תתקשרו.‬
‫אייס אמברג מת.‬
‫- מג -‬
‫עברית: יניב אידלשטיין ‬