Я передзвоню тобі.
Тієї миті я побачив її й…
РОХАН
Відчув, що не можу її відпустити.
Час вирішувати!
«Оберіть свого останнього онлайн-кандидата,
з яким у вас виник найтісніший зв'язок».
Якого біса!
Зненацька ти просто телефонуєш їм по відео й маєш сказати…
АНАНЯ
…що нічого не буде.
-Привіт! Як справи? -Як ти?
У мене сьогодні день народження.
АНАНЯ (ТОКІО) — ФЕЙСАЛ (ДЖАНГЛІ ДЖЕНТЛЬМЕН)
-З днем народження! -Дякую.
Я б хотіла прийти й вручити подарунок… Або обійняти.
Друже, я приготувала тобі найгірший подарунок за всю історію!
Як тобі сказати? Отже…
Зважаючи на наші розмови у відеочаті
і попередню переписку,
я маю обрати одного, з ким рухатимуся далі,
і я ухвалила рішення.
Мені прикро.
Богом клянуся,
те, що в тебе сьогодні день народження, змушує мене почуватися ще гірше…
Усе гаразд.
Не знаю, чи коли-небудь пізнаю його як особистість чи як друга.
Але я точно впевнена,
що він не супроводжуватиме мене в подорожі,
де я намагаюся знайти своє кохання.
СИСИЛА (СУШІ САНДІ) — ЧІРАГГ (ЦЕЗАР)
Вітаю!
Як ти?
Чорт!
Доводиться таке казати з самого ранку.
Що таке?
Отже…
Думаю, твій план щодо вечірки на честь Гелловіну…
Гм?
…доведеться скасувати.
Усе гаразд.
Не турбуйся про це.
Гаразд, скажу чесно:
сподобалася розмовляти з тобою.
Але було відчуття, ніби я говорю радше з подругою, аніж…
Усе цілковито гаразд.
Власне, я рада, що тобі сподобалася наша розмова.
І твої слова
щодо того, що говорив, як із подругою, теж милі!
Не хвилюйся.
Тоді гаразд.
Більше не відбиратиму в тебе час.
-Приємно було поговорити. -Дякую за те, що ти така…
Я просто сподівався, розумієте…
Що людина, яку я обрав, власне, того варта,
тому що я впевнений, що щойно відмовив прекрасній людині.
Було приємно.
Бувай!
Коли треба ухвалювати рішення,
опираючись на факти,
ви можете стати нерішучими.
Meet Cute, будь ласка, зателефонуй Макуна Хататі.
-Привіт. -Привіт!
Я просто хотів тобі сказати, що ти мені дуже подобаєшся й…
РОХАН (БРЕД ПІТТ)
Було приємно з тобою говорити.
ШІМОНА (МАКУНА ХАТАТА)
І я хотів би піти з тобою на побачення одного дня.
-Справді? -Так.
Як на мене, звучить добре.
Круто. Ідеально.
Вибач за те, що сталося. Схоже, якийсь збій. Так.
У твоїй голові чи серці?
Думаю, я задоволений своїм рішенням, бо просто довірився чуттю.
Продовжувати думати, як би все склалося з іншою людиною —
марнування часу.
Я уникнув цього, проігнорувавши її.
Мені не вистачає сміливості сказати комусь в обличчя, що він мені не подобається.
Якщо ми з тобою сваритимемося, я різатиму правду-матінку.
Ти вирішила ігнорувати його, тобто у твої наміри не входить
-мати з цим далі справу. -Так.
-Така твоя позиція. Так? -Так.
Це саме те, що ти маєш робити в житті.
-Що таке? -Нічого.
-Сказав «так» їм обом? -Ні, друже.
Тепер у мене справжній зв'язок лише з тобою.
-Води? -І побільше.
Хочеш соку? Налийте йому води.
Ще чогось хочеш?
Може, тобі варто… Позиція, яку ти наразі обрала,
має також відобразитися на стосунках у реалі.
І що, що в моїх минулих стосунках
мені якоїсь миті завдали багато болю,
і я хотіла все кинути,
але я з тих, кого легко переконати,
і мною легко маніпулювати, якщо чесно.
Він переконав мене словами: «Тепер я тебе кохаю.
Не покидай мене. Я змінюся.
Поріжу вени й зроблю, що завгодно…»
Поріже вени?
-Байдуже. -Скажи йому, хай помирає.
Зараз я не можу впоратися з простою ситуацією,
коли треба просто сказати, що мені не цікаво.
Як тоді дати цьому раду в реалі?
Дам тобі відверту пораду:
попри те, що ти його проігнорувала,
якщо все-таки зможеш піти й сказати йому, що тобі шкода…
Так ти не лише допоможеш йому закрити це питання,
це й тобі піде на користь, бо окреслиш свою позицію.
Бо інакше це коло не розірвати.
-Мені хочеться плакати. -Учора на побаченні…
-Що сталося? Чому ти плачеш? -Я не знаю, як…
-Усе гаразд. -Завдяки йому я більш свідома.
Але добре, що ти розумієш…
Навіть я зараз заплачу. У мене теж зараз дилема.
-Будь ласка, не плач. -Тоді краще не слухай мене.
Якщо ти боїшся щось зробити, просто скажи один, два, три й зроби це.
-Ти проігнорувала його, я теж так вчинив. -Ти теж?
Боже!
-Не зміг цього зробити. -Дідько! Я зараз плакатиму.
КОХАННЯ В РЕАЛІ
Одинаки й одиначки живуть в одному місці.
Отож! Було б весело, якби ми жили в одній віллі.
Вони, мабуть, не проводять час
-одне з одним. -Проводять.
-Звідки ти знаєш? -Аякже, мила.
-Мені сказав Рохан. -Що сказав?
Усі четверо збираються разом і обговорюють.
Навіть переписуються.
-Про нас? -Вони відпочивають.
І він такий: «Ми всі дуже здружилися».
-«Ми всі дуже здружилися?» -Так.
Рохан і Чірагг дуже близькі.
-Невже? -Так.
Цікаво.
Не хвилюйся. Я все продумала.
Я сказала їм, що ми всі четверо хороші подруги.
І що ми теж між собою радимося.
Тож Рохан, звісно, розповість Чіраггу. Ті дві дівчини також знатимуть,
що їхні хлопці з нами фліртують, тож нехай стережуться.
-Додала оливи до вогню. -Ти все їм розказала?
Слухайте, така гра:
ви або приховуєте всі карти,
або розкриваєте їх усі.
Нехай теж трохи похвилюються. Це не суперечить логіці.
Отож.
Усі четверо мають хвилюватися,
чому лише ми?
У них є варіанти, чи не так?
-«Скучили за кимось?» -У тебе є вода?
«Скучили за кимось? Вони теж за вами скучили.
Насолоджуйтесь вечором у будинках обранців».
-Так! -Чули гарні новини?
-Я чув. -Я рада, що побачу Сахіба, але боюся
-зустрітися з іншим. -Ми поруч.
-Будь ласка, будьте. -Ми тобі допоможемо.
Я не знав, чого очікувати. Нам просто сказали, що треба туди йти.
Я не знав, що нам доведеться там робити.
Усі ми з нетерпінням на це чекали.
Ми, одинаки й одиначки, давно про це говорили.
Нам треба проводити з ними більше часу в розслабленій атмосфері.
Не хотілося відчувати тиску, як на побаченні. Нам просто
потрібно відпочити разом, розслабитися.
Круто.
Яка краса.
Люба, я вдома!
Як справи?
Вау!
Вони збираються розпочати тут війну.
САКШІ СІНГХ
Що має бути? Усі дівчата тут
і всі наші чотири обраниці схожі, і обидва вони тут.
Буде ніяково й дивно.
-Як ти? -Добре! А ти?
Привіт! Як справи?
-Як ти? -Четверте червня!
Радий тебе бачити.
-Добре. -Привіт.
Вітаю, хлопці!
Агов.
-Привіт, хлопці. -Як ви?
Приємно, правда?
Добре. Дякую.
Я знала напевно, що в будинку обранців
Вірендра — саме той, хто не дає мені говорити з Сахібом.
Думаю, іноді ти…
Тобто, будь ласка, не зрозумій мене неправильно.
Іноді ти на мене дещо тиснеш…
Ти надто квапиш події,
і це неправильно.
Це має бути розмова на рівних.
Якби я дозволила тобі
бути моїм хлопцем,
тоді ти міг би мене поцілувати сюди,
а інакше — ні.
Я вже тобі казала,
мені це дуже не сподобалося.
Він мені дещо сказав. Сказав, що коли ми були в басейні,
а дещо відключилася…
Я була не в собі.
Він мене поцілував сюди…
І зробила щось на кшталт цього.
Клянуся, я такого навіть не пам'ятаю.
Я їм теж розповів.
Хіба я дозволила?
-Ти була… -Ти такий: «Можна тебе поцілувати?»
Я була п'яна й не знала, що відбувається.
Ти сказала, що нічого не пам'ятаєш.
Я сказала перед цим, що не пам'ятаю. Я не брешу.
-Звідки тоді знаєш, як це відбувалося? -Я не брешу.
Я не давала згоди.
Я це знаю,
-бо таке має відбуватися за згодою. -Це було взаємно.
Ти справді так думаєш? Навіть не кажи такого.
Я з тобою не розмовлятиму, якщо казатимеш про взаємність.
Чесно, я до тебе нічого не відчуваю.
Слухай, він думав, що щиро відчував…
-Неправда. -Він не знав.
Я наллю собі води.
-Я скажу, що сталося. -Він усе переінакшує.
-Це неправильно. -Можна пояснити тобі, що сталося?
Ти теж була не проти.
Слухай, я дещо тобі скажу.
Я з тобою.
Я не хотіла цього казати, але зараз скажу:
він стелиться переді мною.
Я розповідав тобі про поцілунок.
-Чув, як вона сказала, що була п'яна. -Це було невинно.
-Згода… -Слухай, по-перше…
незалежно від того, яка ти п'яна,
у ту мить настрій…
Такі перепади настрою недопустимі.
Не можна перекручувати сказане.
Коли ти в настрої, й мова твого тіла це підтверджує,
і ти зробила дещо, а потім раптом прийшла до тями
й подумала: «О боже! Що вони про мене подумають!»
І тепер ти намагаєшся здати назад і зобразити події інакше…
-Вона кидає на тебе тінь. -Вона кидає на мене тінь.
Зараз я виглядаю, як збоченець, і я почуваюся до біса ображеним.
Вона небезпечна.
Я б сказав, відбувається чи не вбивство персонажа.
На щастя, той момент був задокументований.
Дякувати богу!
-Гаразд, це цікаво. -Добре.
Я віддав тобі зручне місце.
«Ви вже усвідомили, що хочете, а що ні? І кого?»
-Так. Усвідомили. -Ми так, а як щодо дівчат?
Тільки вони можуть обирати «когось». У нас один варіант.
Але гаразд…
«Якщо ні, робіть усе, аби зрозуміти, які зв'язки сьогодні міцніші».
Тепер знову буде боротьба.
-Авжеж, для тебе. -Не знаю.
Добре, хто піде з Чіраггом перша? Я чи Ашіта?
«Слабший кандидат залишить дім обранців сьогодні ввечері.
-Сподіваюся, слушно скористаєтеся часом». -«Сподіваюся, слушно скористаєтеся часом».
Ми такого не очікували. Було дуже страшно.
Кожна дівчина замислилася,
що далі буде. Кожна хвилювалася
й кожна дівчина була просто налякана.
ДЖАҐРІТІ
Я не скажу нічого, щоб догодити тобі
чи справити враження тощо,
-заради стосунків… -Що б збило з пантелику?
Цими днями я розмірковувала й усвідомила,
що ми, власне, ніколи не говорили про твої почуття до мене.
Чи що ти думаєш про мене?
То як… Що в тебе на думці?
Я не можу тебе прочитати, Чіраггу. Ми ще не здружилися.
Але, так, я вирішила почекати…
і тепер ми сидимо тут.
Хтось повинен буде поїхати, й…
Так, я хотіла б, щоб ти більше відкрився мені,
і саме тому я отримала від тебе скаргу,
й вибач, що тобі здалося, ніби я нарікаю.
Я відчуваю, що ми обоє на сторожі.
Я знаю, що ти докладаєш зусиль,
мені потрібно більше часу, і я знаю це.
Я намагаюся змінитися.
Я хочу краще тебе пізнати.
Я хочу зрозуміти, чи ти, власне, та людина,
яка зможе мене стерпіти,
і яка прийме мою натуру
чи захоче бути зі мною.
І з ким би я хотіла бути, розумієш?
Знаю, як ви обидві зараз почуваєтеся.
Так, добре, що ти розумієш наші почуття,
але не тисни на себе дуже.
Я не тисну на себе. Але й не роблю…
Принаймні намагаюся не зробити помилки.
Що для мене дуже важливо.
На першому побаченні, щойно ти ввійшов,
ти нагадав мені людину з мого минулого.
-Гаразд. -Ви з ним ідентичні на вигляд.
-І тоді в мене наче серце зупинилося. -Гаразд. Чорт!
Я не жартую.
Не знаю, чому я схожий на колишніх усіх дівчат, яких зустрічаю.
-Це не вперше? -Не вперше.
Мені таке безліч разів казали.
Це була лише миттєва реакція.
Після того я забула про це. Усе гаразд.
-Мене це не хвилює. -Гаразд.
Але з усіх тих восьми чоловіків, яких я зустріла,
я відчула зв'язок з тобою.
Я справді вважаю, що ти дуже мила зі мною
і відчуваю міцний зв'язок із тобою. Усе дуже органічно.
Однак, власне, я намагаюся знайти романтичний зв'язок.
Минуло шість років.
Якщо чесно, я досі не знайшла ту людину.
Річ у тім, що через довгий час дехто запитав мене, чого я хочу.
Не так часто хтось намагається зблизитися зі мною.
Бо протягом довгого часу
ніхто не намагався цього зробити,
а коли хтось намагається,
я почуваюся незвично.
Ти мені подобаєшся.
Тут я впевнений.
Можу це викрикнути.
Спочатку мені скажи.
Тому що… так…
А ти досі не зрозуміла?
Іноді деякі слова приємно почути.
Ти мені подобаєшся.
Дуже.
Дуже-дуже.
Я не з тих, хто зазвичай докладає зусиль, але…
Я подумала, що варто було б.
-Зрозумів. -Так.
Отже…
У твоїй голові пусто, чи в ній рояться думки?
У ній безліч думок. Ну… у нас хороший зв'язок.
І ми чудово провели вечір у мій день народження.
Те, чим я ділюся з тобою й з нею відрізняється.
-Авжеж, усе дуже індивідуально. -Ти не схожа на неї,
а вона не схожа на тебе. Ви дуже різні.
-Думаю, я зовсім інша. -Так, ти інша.
Є дещо, що мені дуже подобається в тобі,
-і дещо, що мені дуже подобається в ній. -Так.
У такій ситуації
просто…
Я зрозуміла.
Якщо ти так поводишся, рішення ухвалити не важко.
Я навіть дружити з тобою не хочу. Боже мій!
Увесь цей час ти робив такі голосні заяви,
що закоханий у мене.
Я його єдина. Якщо не я,
тоді ніхто. Що трапилось?
То було лише для шоу? Усе так швидко зникло?
Ви говорите про одне й те ж.
Він каже: «Вона має роз'яснити все». Ти кажеш:
-«Він має роз'яснити все». -Я дещо почув.
По-перше, не треба нам тут забивати баки.
Ого! Кому я що забиваю?
-Скажу тобі ось що. -Я була надто відвертою?
-Не можеш змиритися? -Ні…
-Ця розмова… -Скажу тобі ось що.
-Ось справжній він. -Знаєш, питання тут у тому…
-Тепер усе проривається назовні. -Поговоріть. Так.
Я намагаюся сказати, що її слова… Я багато що казав.
-Якби вона… -Твоя поведінка змінилася.
-Ти не можеш все стерти. -Ні… Те, як ти…
Я просто говорила з тобою. Якщо взагалі…
Тільки ти так уважаєш.
Якби мені треба було створити проблему, то ми сиділи там днями. …
-Ти не слухаєш! -Тоді це там сталося б.
Вам слід говорити по черзі…
-Він навіть не дивиться на мене. -Так ви нічого не вирішите.
-Це ще не кінець! -Якщо ви хочете поговорити…
-Говоріть по черзі. -Слухай…
-По черзі. -Якби я хотіла створити проблему…
Можна дещо сказати, Друве?
До біса це все!
Вау!
Ось який він.
Я почувався, ніби на мене напали, скривдили й зрадили,
тому що я відкрився їй.
Це та ситуація, коли я почуваюся дуже-дуже вразливим.
Дуже вразливим.
І хтось отак нападає
й безжально гатить мене.
Він показав себе справжнього.
Спочатку прикидався, а потім усвідомив…
що я не оберу його… Для нього все скінчено…
Саме тоді його суть проявилася…
Його справжнє обличчя, його ігри…
Хай кого б вона не обрала — я ж не заперечую.
Взагалі жодної різниці. Але те, яким чином вона вирішила це зробити,
не просто неправильно…
Це абсолютно не по-людськи.
Усі замислилися.
Що тепер робити, а що не робити.
Перед розмовою з Чіраггом я не надто задумувалася.
Я не знала, чи він повідомить мені своє рішення,
чи ми просто поговоримо.
Як ти?
Добре.
-І… -Як ти?
-Для мене це трохи занадто. -Чому ти не підійшла до мене?
Я очікував, що в один момент ти підійдеш і скажеш: «Добре…
Ми можемо провести час разом чи ні?»
Я не з тих, хто втручається.
-Ти теж міг би підійти. -Я ж прийшов у віллу?
-Прийшов поговорити з вами обома. -Я такого не люблю.
Це погані манери.
Іноді слід забути про манери.
-Цікаво. -Усе гаразд. Тепер у нас є час.
Я хотів подякувати тобі за те, що надихнув мене почати знову писати.
І сьогодні я написала тобі вірш.
Я біжу темним провулком
до місячної дороги…
Намагаюся побачити свій місяць крізь тінь високих хвойних дерев…
У якій фазі буде мій місяць сьогодні?
Півмісяць у своїй любові ще додає світла.
Можливо, я почекаю ще одну ніч, можливо, побачу інший краєвид.
Сьогодні мій місяць світить яскравіше, має бездоганний і біліший простий вигляд.
Місяць усміхнувся всезнаючою усмішкою,
подружився з ритмом іншого стилю.
Я більше не хочу бачити денне світло,
тому що сьогодні ніч повного місяця.
У моїй голові безліч думок.
Ми з тобою точно знаємо, що між нами є якийсь зв'язок.
-Так. Саме так. -Він є.
Проте я також відчуваю,
що ми цілком упустили
свого роду емоційний і
ментальний зв'язок, і…
Звісно, тяжіння є, але…
чогось бракує.
Я просто хотів, щоб ти знала, що ти дуже хороша дівчина.
І ти знаєш, що подобаєшся мені.
Хай би що я сказав, звучить…
погано, але…
Мені дуже прикро.
Я це поважаю і приймаю.
Гаразд, круто.
-Мені дуже шкода. -Усе нормально.
Шануйся, гаразд?
-Бувай, до зустрічі. -Бувай.
Якщо хлопець тебе хоче, він це показує.
Не треба за ним бігати.
І я не з тих, хто бігатиме за кимось.
Якщо ти мене хочеш,
то вибери мене самостійно.
Я не якась там опція.
Скажу чесно.
Відколи я тебе зустрів…
з усіх побачень, на які я виходив,
ти була найщирішою.
Може, саме тому я дійсно хотів дізнатися, чи ми зійдемося.
Але попри те, що всі побачення пройшли чудово,
я завжди відчував,
що ти не виходиш за рамки мого уявлення про тебе.
Я не відчував, що ти така крута людина, яка кепкує і має такий норов.
Я завжди відчував, що зустрічаюся з лікаркою.
І ця лікарка дуже мила, добра людина.
І я продовжував, думав, може, я дізнаюся про неї
щось на глибшому рівні, й тоді між нами спалахне іскра.
Я знаю, до чого ти хилиш.
Попри все моє захоплення тобою…
-Усе гаразд. -І все… І ти дуже мила.
Справді, це необов'язково.
Тому що в минулому я вже отримувала відмову й…
цей страх і розбите серце, ну, сам знаєш…
Чесно! Щоразу на зустрічах у мене було відкрите серце. Але…
Я ніби щоразу зустрічаю ту саму людину.
Наша бесіда не прогресувала. Ти цього не відчула?
Ні, не відчула.
Мені завжди було добре з тобою.
Але я завжди знала, що Відуші тобі подобається більше.
Твій погляд тебе видав.
І те, що ти завжди поруч із нею.
Я знала, що ти мені сьогодні скажеш.
-Тож усе гаразд. -Це так очевидно?
Так… Вона чудова дівчина! Чого б це вона тобі не сподобалася?
Вона робить мене вразливим.
І це нормально.
Але з мого боку нічого подібного нема. Ти мені дуже подобаєшся.
Мені все в тобі подобається, особливо інтелект.
Це найгірше, що я можу зараз сказати, але я скажу. Я звикла до такого.
Тож усе нормально.
Вам уже повідомили?
-Так. -Свої рішення.
-Так? -Я вибуваю.
Гаразд. Я теж.
-Так, я знаю. -Це було очевидно.
Так. Отже, дівчата,
які пішли перші, вибули. Виходить…
Рохан збрехав мені на побаченні.
Коли я розповіла вам, що він сказав Джаґріті:
«Ні, ми не обирали.
Я не обрав тебе першою спеціально. Це випадковість».
Дякувати богу, якщо…
Щодо особливого побачення, так? Коли вони їздили…
-На повітряну йогу? -Так.
Отже, останнього разу він мені збрехав.
Це змусило мене замислитися,
чи він постійно мене обманював?
-Я не… -Усе гаразд.
-Може, він не хотів тебе образити. -Я не…
Але навіщо брехати?
-Привіт. -Вітаю.
Як ти?
Єдине, що я зараз скажу, це те,
що я в якийсь момент я помилився,
але я радий.
Бо з першого дня
я відучував, що щось не так.
І це очевидно
з того, що зараз сталося,
бо для мене немає нічого важливішого за самоповагу.
Я хочу сказати лише одне.
Дякую, що показав мені, який ти насправді.
Якби ми колись посварилися,
ти б опустилася до рівня,
який я навіть уявити не можу.
Типу: «Іди до біса! Бла-бла-бла…»
О боже!
Не думаю, що тут є хлопець,
який до такого опуститься,
якщо йому відмовить дівчина.
Не слід було кричати,
що тобі було боляче.
Ось чому я тебе не обрала, й ніколи б не змогла.
-І… -Дякую. Мені приємно.
-Я врятований. -І це все.
І дякую тобі за все.
На останньому нашому побаченні,
коли я тебе запитала, чи ти обирав, хто піде першою,
ти відповів: «Ні, усе було сплановано.
У нас не було вибору».
-Ти мені збрехав? -Хіба я міг отак це сказати?
-Дай мені закінчити. -Будь ласка.
Отже, на останній нашій зустрічі ти також сказав мені,
що деякі люди схожі, й ти не відчуваєш до них романтичного потягу.
Але іноді люди різні. Типу, ми з тобою різні й…
-Власне, я казав їй це. -Ти їй це сказав?
У нас із тобою зв'язок скоріше більш романтичний.
Але все надто швидко.
-Ми ще не пізнали одне одного… -Але ж…
…емоційно й ментально.
-Хіба я тобі не казав? -Не думаєш, що в якомусь сенсі
ти дав мені надію, а не мав би?
Авжеж, я тебе поважаю.
Але я відчула твою зневагу через ці дві події.
Мені дуже прикро, що я змусив тебе так почуватися,
але події відбувалися надто швидко…
Невже ти справді думаєш, що добре мене знаєш?
Звісно ні, але…
Хіба ти не згодна, що все було похапцем і не по-справжньому?
Ти цього не відчула?
Думаєш, я не була з тобою відверта?
А тобі не здається, що ти теж міг ти бути чесним зі мною?
Ти зараз образився, бо я з'ясовую з тобою стосунки?
Ні, ти маєш робити те, що маєш. Усе гаразд.
-Ти починаєш ставати в позу. -Ні, я просто кажу тобі правду.
Я тобі не брехав.
У перший день нашої зустрічі
ти здавався дуже знервованим. Здається, я тобі про це казала, так?
Після нашої розмови я дуже хотіла пізнати тебе краще.
І я знаю, що насправді занадто рано думати про щось подібне…
Судити, що не знаходжу того зв’язку, якого хотіла б від тебе…
У нас із тобою радше дружній зв'язок,
аніж щось серйозне.
Гаразд.
Я не відчуваю ненависті до Анані.
Я бажаю тобі знайти того, кого ти шукаєш. Бо не кожен отримує те, що хоче.
Якщо тобі пощастить, то, будь ласка, не впусти шанс.
Ти збираєшся потиснути руку
-чи обіймаємося? -Я обійму тебе.
-Дякую. -Бо ти мені завжди подобався.
Ти не можеш змусити когось тебе сподобати.
Кожен має свободу вибору й можливість
уподобати й кохати того, кого хоче.
-Брехня не робить тобі честі. -Не думаю, що я брехав.
Брехав. Хай там як…
Круто.
З твого боку теж негарно так піти.
А що ти ще очікував після своїх слів?
Якщо ти це сказала щиро, то могла б…
Я дуже розчарована.
Я відчула неповагу.
Ніхто не затопче мою самоповагу.
Ніхто. Навіть він. Навіть якщо він мені подобається.
Нізащо.
Бачила її темперамент?
Про що саме я збрехав?
Я не думаю, що ти збрехав.
Думаю… Вона скривджена,
бо має до тебе почуття, і…
Я розумію.
-Я не відчуваю до неї того ж. -Усе гаразд. Я все розумію.
Щасти тобі. Це все, що я можу сказати.
-Бувай. -Дякую. Тобі того ж.
На диво, я відчув легкість.
Наче позбувся величезного тягаря. Я вдячний.
БУДИНОК ХЛОПЦІВ-ОБРАНЦІВ
Наступний ранок був дуже спокійним.
Здавалося, навколо нічого немає. Лише я й мої почуття.
Відтепер усе має бути гладко.
Привіт, хлопці!
-О! -Вау!
-Привіт! -Припиніть нас дивувати…
Не припиняйте, це дуже приємні сюрпризи.
Маєте чудовий вигляд.
Ми хотіли, щоб вони прийшли, але не чекали.
І раптом вони з'явилися нізвідки.
САХІБ
Було приємно їх бачити.
Сакші була така вродлива.
-Я такий радий! -Чудовий початок нашого ранку.
-Ви не знали, що ми прийдемо? -Ні, ми нічого не знали.
Зачекаємо, щоб дізнатися, коли побачення.
Зачекаймо на Meet Cute.
-Meet Cute… -О боже мій!
Як справи, йо?
Нарешті я міг побути з Відуші.
Я дуже на це чекав. Я міг би поговорити з нею на дозвіллі
й не відчувати тиску, що хтось інший чекає на розмову.
Не треба було ділити час.
Оце так сюрприз.
Я зрозуміла, що для нього
це було дещо, що мало значення…
і він щось побачив. Тому…
Побачивши його, я відчула свободу
і близькість, і що мені з ним комфортніше.
Я думала, що в тебе з нею схожа енергетика,
-яка, мабуть… -Я старався.
-Так. -У кожного є грані.
-Так. -Може, це одна з моїх граней.
Але я мав обрати кращу людину.
Що мені ближче, а що ні.
-То ти ні про що не шкодуєш? -Ні про що.
-Ідеально. -Я знаю, що ухвалив правильне рішення.
Не треба надумувати.
Так,
але якби я не надумував і просто плив за течією,
то міг би все зіпсувати.
У той момент я просто була щаслива, що мене обрали,
і що я отримаю шанс краще його пізнати.
Річ у тім, оскільки ми близькі,
ми подумали, що обоє хотіли б розвивати стосунки з вами.
Мовляв, я хочу розвивати стосунки з тобою, а він із нею.
-Бо я знаю, що ви теж близькі. -Тож ми маємо тусуватися разом.
Я знаю, що ви дружите, й… Це дуже органічно й весело.
-Надзвичайно весело. -Дуже мило.
Ми хотіли подвійне побачення,
й коли дві дівчини зайшли, я відчув, що наше бажання збулося.
А ще, якщо ви когось із нас кинете,
тоді ми… Я запитаю в тебе, а він у неї.
«Я ти могла так учинити?»
-Жартую. -Ми цього не робитимемо.
-Уже? Ні, зачекайте кілька днів. -Нам слід когось кинути?
-Ми не такі злі. -Ні. Тому ми вас і любимо.
«Осудливий, нудний, нестямний…» О ні.
«Теплий, харизматичний, вродливий, високий…»
«Здається щирим, актор, письменник, політолог, читає…»
«Політолог» на третьому місці?
Це просто нотатки.
Те, що я про тебе запам'ятала. Що там третє?
«Загалом день хороший. Будь цікавішою. Більше слухай».
-Гаразд, Чіраггу… -Наступний запис.
-Це вже занадто. -Наступний запис.
Сьогодні він розкрився.
Він справді намагався пізнати мене, й…
Здавалося, що він робив це навмисне.
Він не стримувався. Лише один поштовх — і така зміна…
О, ти підготувалася. Боже мій! Ти підготувалася…
Якого біса! Цього не може бути.
Я підготувалася… Ні, я це написала після того, Чіраггу.
Розмова про…
Чірагга…
Я ще не дописала. Заткнися!
То був милий момент. Я не очікувала таких дурощів.
Власне, це трохи дратувало, але я насолоджувалася.
Коли ми з Відуші говорили, і я думав, що тепер усе буде добре,
усе стало на свої місця, усе як має бути, життя буде легким, раптом
я відчув, що насувається шторм.
Я чув його гуркіт.
Я чув два голоси, що наближалися.
І в мене було таке відчуття, що щось має статися.
Ми тут розмовляли, я голоси лунали все ближче.
У якийсь момент я перестав говорити, а голоси гучно пролунали.
Тоді я побачив двох дівчат.
-Привіт! -Привіт!
І я такий: «О! Гаразд».
Вау, Чіраггу!
Як справи, Чіраггу?
-Привіт! -Привіт!
-Я Відуші. -Шімона.
-Шімоно, рада зустрічі! -Я така… Що відбувається?
Я така… Гаразд…
Гаразд, ніяково вийшло!
Та ні. Усе гаразд.
Рохане, тут дехто прийшов.
Я побачила двох дуже гарних дівчат, які підіймалися сходами.
І найгарніша з них ішла на зустріч Рохану.
Вона усміхнулася Рохану, а Рохан усміхнувся їй.
Здавалося, вони вже близькі,
а я й гадки не мала, як і чому так сталося.
-Я Чірагг. -Привіт, я Джаґріті.
-Радий зустрічі. -Рада знайомству.
-Радий знайомству. -Ми скоро повернемося.
Так! Справді ніяково.
Ми знали, що якоїсь миті…
це станеться.
Тобі варто познайомити їх. Я вже справився.
-Де тебе досі носило? -Я сидів унизу.
Заходить Сіфат, і вона: «Привіт! Що відбувається?»
Що ти сказав про те, звідки ми знаємо їх?
Таке питання ще не стояло.
Але коли стане…
То що відповісти?
Тоді я втоплюся в цій склянці.
Як пояснити, звідки я її знаю.
Скажи чесно.
Мені потрібен вітамін C.
Не ускладнюймо їм життя.
Тобто… Я бачу, що Рохан приголомшений.
Він такий: «Гаразд, ви розмовляєте».
Звісно, я була трохи незадоволена, так?
Це облом, бо вона дуже вродлива.
Я приділяю своєму партнеру всю себе.
ШІМОНА ОНЛАЙН-ОБРАНИЦЯ
Я маю на увазі, що мій партнер для мене все.
Така я в стосунках.
Я нічого про неї не знаю, але я відкрився їй.
Мені здалося, вона зрозуміла те, що я намагався сказати.
Коли я вперше побачила Рохана, моє серце почало битися швидше.
Наче метелики, що відчуваєш
у шкільні роки, коли бачиш когось. Ось що я відчула.
Думаю, що між нами виник емоційний і ментальний зв’язок.
І я подумала: якщо доведеться йти вперед, я хочу тільки його.
Думаю, я ухвалив рішення.
Уже? Так швидко?
Уже? Ви ще навіть не говорили, вони щойно зайшли.
Ця посмішка. Я тобі казав.
Останнім часом ти часто захоплюєшся посмішками.
Розслабся, хлопче. Заспокойся.
Думаю, я знаю, кого ти обереш.
Я не дурень.
Я завжди жила в гуртожитку. Я жила в шести містах.
Я вічно всюди «новенька». Тут теж.
Думаю, я весела й життєрадісна.
Завжди відкрита до нових вражень.
Між нами є іскра. Коли я з ним розмовляю…
Ми постійно червоніємо під час розмови одне з одним.
Всемогутній Отче, благослови нас на дорозі до світла.
Так і стоятимемо тут?
Насолоджуймось тишею.
Сядьмо тут.
Ми догодили вашим дівчатам. Що тепер хочете робити?
Вони не наші дівчата. Ми з ними знайомі. Просто спілкувалися.
Як ви познайомилися? Як ви…
Нам сказали писати.
Вам сказали писати?
-То ви цього не хотіли? -Ні, мене не просили. Ми почали…
-Вас змусити написати? -Нас не змушували.
-Хочеш про це поговорити? -Як довго ви спілкувалися?
Я повернуся. Так.
-Даруйте. -Так.
Поглянемо на кімнати? Чи куди нам іти?
-Так. Непогано. Погляньмо. -Тобі ця, а мені ця.
-Так, перевірмо… -До роботи.
Ти бачиш?
Вони, мабуть…
Не думаю. Хто сюди прийде, якщо ми тут?
Радий вас бачити. Ви познайомилися з нашими дівчатами. Чудово.
-Заходьте вже. -Звісно, чудово.
Пратам — хлопець, який живе своїм життям на власних умовах.
У нього класний вигляд.
Загалом, він саме те, що я хотіла.
Я товариський.
Коли я стаю частиною чийогось життя,
мені важко з нього піти.
Вона вважає мене сексуальним і милим. Два в одному.
Гаразд, вважатиму це компліментом.
Ви, хлопці, були тут до нашого приїзду?
Так. Кілька днів.
-Пощастило вам. -Так нечесно.
Привіт, я Шівам Арора.
Я з Делі. Мені 24 роки.
Найголовніше для мене, коли я з кимось розмовляю,
щоб реакція на гумор була органічною,
й людина розуміла мій гумор.
На стосунки в мене один погляд:
треба мати надію.
І я тут з тією самою надією.
-Ого! Мені подобається ця енергетика. -Це тому, що ми щойно зайшли.
У той момент було дуже ніяково.
-Ти ви прийшли по нас? -Ні.
Дівчата живуть в іншому місці. Вони прийшли зробити нам сюрприз.
-Так. -А потім прийшли ви й усе зіпсували.
Авжеж, хлопці й гадки не мають, що відбувається.
Вони чекають на якісь пояснення.
Він переді мною, і навіть вони не знають про них.
Я нічого не могла зрозуміти.
Таке відчуття, що я дуже налажала.
Я дізнався, що Друв —…
ШІВАМ ОНЛАЙН-ОБРАНЕЦЬ
…офлайн-обранець
Анані.
А Сахіб — офлайн-обранець Сакші.
Ми тут, щоб зруйнувати їх зв'язок.
Не знаю, що витворяв Пратам. Він учив її грати в боулінг.
То було занадто…
Слизька поведінка.
Як довго ви спілкувалися?
Перша наша розмова відбулася чотири тижні тому, гадаю.
А як довго ви…
-Просто запитую. Мені цікаво. -Орієнтуюся в часі.
-Я просто цікавлюся. -Я була розгублена.
Не розуміла, що сказати, й що запитати.
І як пояснити, чому ми тут.
Я навіть не знала, чи вона теж тут живе.
Гаразд. Цікаво, куди вони пішли.
Але байдуже.
Поговорити. Так.
-Ситуація дуже ніякова. -Чому?
Кажу тобі.
Тому що є ще одна дівчина, яка любить зі мною говорити.
-Гаразд. -І…
-Вона всередині. І… -О!
Так.
То що тепер буде?
Не знаю.
«КВР» — це про онлайн-знайомства
проти знайомств у реалі.
Поки що все було окремо.
У нас був офлайн-світ
і зовсім інший онлайн-світ.
І всі вони житимуть разом в одному будинку.
А тепер з-поміж цих двох
ми маємо вибрати наш найміцніший зв’язок.
Тобто це сутність цього експерименту.
Онлайн і реальне життя.
Це два світи, які ось-ось зіткнуться.
І я хочу побачити цей великий вибух.
Прокляття на ім'я Сіфат зурочило мою історію кохання.
І зв'язок із…
-З ким? -З Відуші.
Чи прокляття на ім'я Відуші зурочило твою історію кохання з Сіфат?
Я б зависла з тобою, а вийшла б лише за нього.
-Вечір ігор! -Так!
ДАЛІ
Нема ерекції…
Круто!
Телевізор? Зв'язок?
Інтернет…
ПАМ'ЯТІ А. ВІСВАНАТА
Переклад субтитрів: Наталія Боброва