Я не знаю, що між нами. Я знаю, що минув місяць, як ми познайомилися.
День за днем я почувалася особливою завдяки тобі.
Думаю, я знайшла з тобою зв'язок, і для мене це саме те, що я шукала.
Я хотів би дещо сказати.
У мене душа в п'ятки провалилась.
У мене погано з емоціями. Через це я не маю стосунків.
Це те, від чого я тікаю все життя.
Але після зустрічі з тобою я виявив у собі нову грань, про яку не знав
чи думав, що вона назавжди мертва.
Але я відчуваю… Ти сходила на безліч побачень.
Нікуди не поспішала. Так і впевнилася, що хочеш мене.
Знаю, що з мого боку було б нерозумно
відпустити таку дівчину, як ти, але я цього й не кажу.
Але я зараз переживаю те, чого зі мною ще ніколи не було,
я не зустрічав… Ти єдина дівчина, з якою я зустрівся.
Я не кажу, що хочу ходити на побачення з іншими.
Але я хочу потусуватися з кимось ще й побачити, куди це приведе.
Я ніколи в житті такого не відчував.
Я не хочу поспішати. Між нами реальні почуття.
Тож нікуди квапитися. Вони нікуди не подінуться.
Якщо так, то байдуже: зробити це сьогодні чи через шість років.
Вони нікуди не звикнуть.
Сподіваюся, ти мене правильно зрозумієш. Я поважаю тебе понад усе.
Ти це знаєш.
Зі свого боку я відчуваю,
що мені знадобиться трохи більше часу. Я тебе не відпущу.
Ти станеш частиною мого життя. Ми ще розбираємося з усім.
Важливою частиною мого життя. Байдуже як.
Але нам не варто поспішати, щоб потім не було боляче.
Чесно, я цього не очікувала. Я говорила з Друвом.
Я знаю, що він почуває до Анані. Вона йому подобається.
У мене було відчуття, що Друв не готовий
присвятити себе повністю.
Це не обручки, а лише каблучки єднання.
Якщо між вами виник зв'язок,
який сенс думати, що ти неготовий простягнути каблучку?
-Хочеш сісти? -Так.
Той момент мав бути святковим, а не траурним.
Я засмутився й розлютився.
Бо вона моя подруга.
Вона відкрила своє серце.
Не думаю, що Ананя
зможе йому знову довіряти.
Усе гаразд.
Досі думаю… У мене нема слів. Я досі не знаю, що сказати.
Я маю все обдумати.
І… зрозуміти, що в мене на душі,
бо зараз це…
Ранне, таке відчуття, що щойно
відбулося дещо серйозне.
Друве, Ананіє,
думаю, ми дамо вам трохи часу побути на самоті.
Ідіть нагору.
Поговоріть.
Усі були шоковані. По очах Анані було видно,
що вона повірити в це не могла. Утім, я відчував,
що не можу брехати заради того, щоб звеселити її й вразити інших.
Я не хотів, щоб їй було боляче.
І я пообіцяв бути чесним із нею. Саме так я і вчинив.
Що таке, Сакші?
Що сталося?
Ми щодня це обговорюємо.
Вона сказала:
«Це саме те, що я шукала!»
Тепер у неї розбите серце.
Її ситуація нині гірша, ніж коли-небудь. Це сталося в усіх на очах.
Вона думала, що це взаємно.
Ти такого не очікувала?
Аж ніяк!
Чіраггу?
Річ у тім, що ми дивимося на це через призму
його відвертості.
І, якщо чесно, у нас був шанс, коли ми могли експериментувати,
а потім ухвалити рішення.
У них теж має бути шанс. Вони теж мають упевнитися щодо нас.
Хіба це неправильно?
Та ні. Вона була сповнена надій.
Тепер їй боляче.
Друв не обрав її. Але завдяки тому, про що вони говорили
й що обговорювали,
у неї склалося враження,
що він її підтримає.
Саме так він її запевнив.
Заради неї він чітко висловив позицію.
Він чесно сказав, що зі всією повагою
він її підтримує, й усе, що він сказав…
Але в нього теж є на це право. І в мене є.
Тоді в кожного має бути.
Я б не назвала це відмовою.
Я б сказала,
що він попросив трохи часу.
Я не можу підібрати слова.
Що я відчуваю…
Я знаю,
що мені найменше хотілося б засмутити тебе.
Вони зляться, що це сталося на очах у всіх,
але я не…
Мені шкода, що все прозвучало так неправильно!
Ти саме та, кого я хочу. Ти це знаєш.
Не зрозумій мене неправильно. Усі знають, що я для тебе значу.
Я неемоційний, однак ти знаєш, що для мене значиш.
Згадався епізод із мого минулого,
коли хтось дарує почуття, я дарувала, але він цього не приймає.
Я відчула себе небажаною.
Ми зараз перебуваємо на дуже цікавому роздоріжжі.
Нехай вони все обговорять.
Ви розслабтеся.
З'ясуйте свої стосунки, й ми скоро побачимося.
До зустрічі.
-До зустрічі! -Щиро дякую!
Зустріч скінчилася,
а на наших обличчях
заціпенів смуток.
Ми всі були такі розгублені.
Усе стало таким невизначеним.
Тепер могло статися, що завгодно.
Думаю, нічого не можна сприймати як належне
чи бути впевненим на сто відсотків.
Нам треба зрозуміти, що сталося.
Як завжди, щоночі
ми говоримо між собою.
Скажу чесно, вас чотирьох я знаю краще, ніж її.
Вона ніколи не слухає, так?
Я пояснюю, коли відчуваю. Інакше я просто покину будинок.
Чекай.
-Ви двоє йдете. -Ви двоє.
-Принаймні ви маєте зустрічатися. -Так! Що відбувається?
А ще я маю поговорити з Пратамом.
Віч-на-віч.
Пане Ламбо, Пане Шіваме й Друве,
залишмо їх наодинці.
Нехай поговорять.
-Привіт, Сіфат! Як справи? -Я хотіла з тобою поговорити.
Ще з обіду.
Усе гаразд. Кажи.
Я хотіла поговорити
про дещо,
що мені сьогодні розповіли.
-Гаразд. -Я хотіла дещо з'ясувати.
Мені байдуже, що кажуть інші.
-Гаразд. -Я хотіла тобі все пояснити.
Я казала, що хочу зберегти свободу вибору, так?
Чіраггу я теж це сказала.
Нам із ним
весело разом.
Коли ми разом, нам весело.
-Але в мене нема очікувань щодо нього. -Гаразд.
Нічого серйозного…
Оскільки ти сказала це…
-Дозволь мені сказати. -Так.
У вашому домі всі дуже гарні.
-Ми зустрілися лише раз. -Отож.
-І нам було добре! -Нам було добре!
Ми відчули,
-що нам дуже комфортно. -Так.
Я такий є,
-і з тобою можу бути тільки таким. -Так.
-Я не опція.
Він типу досліджує.
Я роблю те саме.
-Я теж тут досліджую. -Авжеж.
У нас із Сіфат неймовірна енергетика. Така мила дівчина.
-Сходимо з тобою на ще кілька побачень. -Нумо.
Пратам дуже смішний.
З ним дуже весело.
Його манера говорити
така смішна,
що з ним можна просміятися весь день!
БУДИНОК ОДИНАКІВ
Коли ми вперше зустрілися,
я ляпнула перед Ґуахар і Раннвіджаєм,
що мене буває надміру, й потрібен чоловік, який міг би мене витривати.
Не думаю, що комусь удасться.
Не думаю, що ти надмірно складна! Ти така як є.
Думаю, це надміру!
У чому справа? Ти не розумієш суті.
Як ти можеш казати, що тебе надміру? Якщо спробуєш подавити себе,
-то перестанеш бути собою. -Так.
-І перестанеш почуватися собою. -А чи захоче хто-небудь мене таку?
Це залежить від того,
коли це має статися. Дещо ти не вирішуєш.
Що ти відчуваєш до інших,
що буде далі. Це речі, на які ти не впливаєш.
Власне, ти не вирішуєш,
коли людям прийти й піти з твого життя.
Вони приходять і йдуть, коли настає час.
Я теж втратив багато людей у своєму житті.
Я втратив людей, яких страшенно любив.
Але не треба озиратися на минуле.
Таке відчуття, що ці події
повторюються знову й знову по колу.
Я хочу вирватися з кола, але не знаю як.
Це наче лабіринт. Я бігаю всередині лабіринту.
Ти забагато думаєш про події із Друвом.
Ти змиришся з цим, бо доти з тобою все буде добре.
Зараз тобі важко прийняти те, що сталося.
Тепер мені страшно.
За 20 днів він уже мав вирішити, чи впевнений щодо мене.
А якби він узяв каблучку? Ви обоє покинули б шоу.
А потім він повідомив би, що нічого не вийде.
Ти, мабуть, подумала, що змарнувала шанс. Мала б більше дослідити.
На цьому шоу я знайшла неймовірних друзів.
Рохан, Чірагг, Сакші завжди мене підтримують.
Але є одна людина, до якої я звертаюся щодо будь-чого,
коли мені дуже погано. Варша.
Я мушу поговорити з нею.
Meet Cute, будь ласка, зателефонуй Варші.
ВІДЕОДЗВІНОК ВАРШІ…
-Привіт. -Привіт.
Розповідай, що відбувається.
Я не знаю, що відбувається.
Я збилася з пантелику. Я у стані: «Що діється?»
Я розповіла їй усе, що сталося між нами з Друвом.
Але мене це повернуло в минуле, бо я багато декому віддала й це…
щоразу хтось не хоче цього приймати.
Невже я така складна?
Думаю, так завжди було.
З моїм колишнім, з кожною людиною, яка мені подобалася…
Я закохуюся в них, а потім вони йдуть.
Просто йдуть!
Ця одна подія тебе повернула в минуле.
Але ми з тобою напевне знаємо:
коли хтось іде,
він звільняє місце для чогось кращого.
Місця багато, але я така спустошена.
Я почуваюся такою спустошеною!
Ти так почуваєшся, але так не є насправді, гаразд?
Не треба закохуватися
у тимчасове.
Оце й все!
Я не розумію, коли це стане тривалим.
Або принаймні напівтривалим.
Я навіть не знаю, як це назвати.
Щось, що триває. Нехай протриває хоч раз.
Триває для мене!
Зараз я нічого не відчуваю.
Я така розгублена!
Ти знаєш, хай би яке розчарування тебе не спіткало,
ти набуваєш більше сили
й більше розуміння.
-Гаразд? -Я сумую за тобою.
Бувай.
ВАРША
БУДИНОК ДІВЧАТ-ОБРАНИЦЬ
Ми були готові й чекали з самого ранку
на заплановані для нас задуми Meet Cute.
СІФАТ, НАСОЛОДЖУЙСЯ ЧАСОМ ВІЧ-НА-ВІЧ ІЗ ЧІРАГГОМ.
Тож з нашого будинку піде тільки вона.
Я схвильована, однак
я ніби й не проводжу час із вами.
Усе гаразд!
Я така: «Гаразд, іди!»
Я вже там була, то й ти теж сходи.
Коли я пішла,
прийшли хлопці.
Отже, я знала, що для нас теж щось заплановано.
Ми не заскучаємо.
ПРАТАМЕ, ДЕХТО ЧЕКАЄ НА ТЕБЕ В ДОМІ ОДИНАКІВ!
Я хотів би тобі теж це сказати, брате.
Сьогодні я йду в її будинок. То її простір.
Там вона спокійна й безтурботна. На відпочинку.
Можливо, мені вдасться виговоритися. Може, вона зрозуміє.
Він заслуговував на шанс.
Просто вони ще не знайшли спільну мову.
Тож їм треба залагодити суперечки,
щоб вони перестали сваритися, як зазвичай роблять.
Ми з Пратамом разом пішли в дім одинаків.
І він не знав, що його чекає.
Я сказала йому:
якщо тобі незручно,
звертайся до мене.
Сподіваюся, сьогодні ми тусуватимемося з хлопцями,
бо минулого разу було дуже весело!
Ну ж бо!
-«Нащо марнувати ідеальний день?» -Отож. Привіт!
-О боже! -Гей!
Гаразд, спакуймо купальники
на випадок, якщо підемо,
і сандалі теж.
Є хто вдома?
Коли хлопці прийшли до нас додому,
Шімона й Джаґріті сказали мені,
що побачили Сахіба в новому образі.
Він запропонував грати в ігри.
Був дуже схвильований. Багато говорив.
І я така: «Гаразд! Хочу побачити, що я пропустила».
З тобою новий Сахіб.
-Старого Сахіба ти вже не побачиш. -Куди ти йдеш?
По те, що нам найбільше потрібно.
-У Сахіба все під контролем! -Що? Тобі допомогти?
Сахіб і Відуші…
Разом вони дуже милі.
Я не та, хто мала б щось про них говорити.
Особливо щодо Сакші. Особисто я не хочу
влазити в бійку з нею.
Ця фотографія була у тебе в анкеті.
Але ти тут зовсім інший! Повірити не можу, що це ти.
Покажи мені свій профіль.
Ні, досі не віриться.
Це був останній раз, коли я поголився.
Це на Дівалі.
-На Дівалі? -Так.
Потім я почав відрощувати бороду.
Гарно виглядає.
Щось іще хотіла б у мені змінити?
Змінити в тобі? Гаразд. Дай-но гляну.
Розглянь мене уважно.
Не поспішай.
Ми це багато що маємо дізнатися одне про одного.
Ми ще не на тій стадії,
щоб вирішити, чи хочемо цю людину,
бо загалом знаємо небагато.
Розкажи, як проходять твої ранки.
Я встаю й перше, що роблю, —
застеляю ліжко.
Підігріваю воду, повертаюся в ліжко,
п'ю її, поки читаю.
Це перше, що я роблю. Я прокидаюся й починаю читати.
Це… Не знаю. Це просто…
Для мене це дійсно…
Не хочу говорити це слово.
-Я ботан? -Ні.
-Хороше слово. -Гаразд.
Я радий.
Прогалину я заповню пізніше.
-Я читаю… -Це збуджує, так.
Я завжди… кладу книги поруч із ліжком, коли лягаю,
у мене колекція.
Мої щоденники
ось там, тож я відчуваю, що мої книги поруч.
Гаразд. Продовжуй.
Розмова з нею дуже захоплює.
З нею комфортно.
З нею я можу бути собою.
Мій брат
намагався навчити мене карате, а я така…
-Ні! -Чому? Це ж класно.
Думаю, що він дуже поганий вчитель.
-Якщо спробуєш… -Приходь у мій доджьо.
Навчу тебе трохи боксу.
Чи джіу-джитсу. Це вид спорту, у якому присутній тілесний контакт.
Надзвичайно близький.
Ми цим займаємося?
-Можливо. Я дам тобі знати. -Можливо?
Можливо? Даси мені знати?
Тобто в певному сенсі,
якщо виникне така ситуація,
-тоді ми продовжимо. -Зрозуміло.
То був милий
момент обіймів.
Ми просто балакали
про наше життя.
Дуже важливо,
коли ти вибираєш когось,
знати, що буде далі.
І бути в цьому впевненою.
Я завжди була тією дівчиною,
про яку друзі її хлопця скажуть, що вона водитиме його на поводі.
Після року детоксикації, я намагалася над цим працювати.
Я намагалася позбутися звички контролювати людей.
Типу прагнення контролювати!
У мене не було нікого, хто б зміг мене контролювати.
-Хіба це не цікаво? -Дуже цікаво!
Я можу контролювати тебе без зусиль. Я просто не хочу.
Чарівна! Абсолютно!
Так.
Зіграймо в гру
«Хто найімовірніше».
-Так, я за. -Цікаво.
-Я за! -Хто найімовірніше…
-Ти геній. Гаразд. -Так.
Хто найімовірніше найдовше ні з ким не спав?
О боже! Ти збочений!
-Голосую за себе. -Я теж голосую за себе.
-Не стримуйтеся. -Ні!
-Хто найменше ні з ким не спав? -Друв!
-Так-то. -Сахіб!
Сахіб!
Дякую.
-У ваших очах я монстр. -«Демон!»
Іскри розліталися по всій кімнаті.
Найяскравіші були між Сахібом і Відуші.
Між ними відчувалася сильна напруга.
Кого з-поміж нас ви хотіли б обійняти?
-Обов'язково відповідати? -Так.
-Це ж очевидно! -Скажи.
Гаразд! Ти перша.
Я люблю обіймати. Можу обійняти будь-кого.
Я могла б з легкістю обійняти Друва.
Я багато чула про його обійми,
але жодного разу не відчула на собі.
Вибач.
Я переплутала тебе з Шівамом. Мого брата звати Шівам.
-Не переймайся. -Шівам Шарма.
Тому я схильна вимовляти це ім'я.
Ти, мабуть, образився.
-Але все не так. Я була… -Зрозумів. Нічого страшного!
Коли він туди прийшов,
я хвилювалася,
що спробую віднайти з ним зв'язок, а він не відповість.
Він зав’язне в минулому.
Відколи я вперше
пішла з тобою на побачення, Ананя анітрохи не змінилася.
Я змінилася заради тебе.
Я хотіла…
Я хотіла дати тобі шанс
на хороше побачення.
Усі сказали мені, що в мене чудовий вигляд.
-Я намагалася. -Авжеж, чудовий.
Річ не в тім, що я рішуче робила все,
аби цього не сталося.
-Інакше я б не прийшла. -Авжеж!
Я розумію, що тобі це здалося неповагою,
і мене дуже шкода, що я пішла.
Я поважаю твою слова.
Ти маєш рацію.
Власне, я побачив іншу сторону Сакші. Вона дуже мила.
Вона перепросила. Це останнє, що вона могла зробити.
Обіцяй мені, що за чотири дні
-ми забудемо про те побачення. Обіцяєш? -Так.
Ми вирішили, що минуле залишається в минулому.
Почнімо з початку!
Якщо вона готова почати зі мною заново, я не проти.
То були дорогоцінні миті між мною й Чіраггом.
Ми були відверті
щодо нашого зв'язку.
У нас усе чудово.
З ним весело. Завжди приємно проводити час.
Життя йшло далі! Усі жили своїм життям.
І ми отримали сповіщення…
ОДИНАКИ Й ОФЛАЙН-ОБРАНЦІ — НА ПОБАЧЕННЯ.
«Готуйтеся до наступного побачення!»
«Офлайн-обранці!»
Чекай! Що це таке?
Одинаки й офлайн-обранці. Отже, ви двоє йдете на побачення.
ОДИНАКИ Й ОФЛАЙН-ОБРАНЦІ — НА ПОБАЧЕННЯ.
Нарешті, нам час збиратися на побачення з ними!
Я дуже зраділа, тому що побачення
з офлайн-обранцем Сахібом.
Єдине, що мене розчарувало, —
що довелося закінчити денне спілкування. Це було так весело!
НЕ ЗАБУДЬТЕ ТУФЛІ ДЛЯ ТАНЦІВ!
«І не забудьте туфлі для танців!»
Ходили чутки… Коли Рохан і Шімона були на побаченні,
він сказав їй, що вважає мене лише подругою.
Це збиває мене з пантелику. Не хочу, щоб мене перетворили на подругу.
Я хочу знати, що він відчуває.
Я хочу все з'ясувати
й, можливо, зможу це зробити якнайшвидше.
Зненацька день став значно кращим!
Він був хорошим, а став чудовим, бо йшлося про танці.
Я така…
У мене жахливий настрій,
я почуваюся порожньою і спустошеною.
І я не знаю, як танцюватиму,
відчуваючи такий спектр емоцій!
Чесно кажучи, я не знав, з чого почати.
Звісно, я був дуже радий її бачити. Але я знав, що коли зайду туди,
у неї не буде настрою, й вона буде засмучена через ті події.
Зважаючи на те, яка ти зараз,
я відчуваю, що ти зі мною нещира.
Ти нещира зі мною.
-Нещира? -Щодо своїх почуттів.
Учора ти шокував мене.
І я досі не прийшла до тями.
Я не впевнена, чи… на завершення
я дам тобі каблучку, а ти відреагуєш так, як учора.
Мені страшно.
Я просто кажу, що коли прийде час це зробити…
-А якщо час не прийде? -Чого б це?
Розумієш, коли час прийде, навіть якщо ти передумаєш,
я обіцяв, що все одно прийду й розповім про свої почуття.
Передумаєш ти чи ні — це вже твоя справа.
Але я все одно скажу тобі, бо хочу цього. І хочу, щоб усі знали.
Але я не хочу бачити тебе такою. Мені нестерпно бачити твоє лице таким.
І те, що я причина цього, убиває мене.
Я типу…
Почуваюся спустошеною.
Я про це й кажу. Що я можу зробити?
Не знаю.
-Може, мені потрібно більше часу. -Слухай.
У тебе стільки часу, скільки треба. Я нікуди не подінуся.
Я просто неготовий.
Але я щодня доводитиму свої слова.
Я тебе не відпущу.
Ти така мила, навіть коли засмучена.
-У тебе чудовий вигляд. -Дякую.
Основа, на якій ми створили зв'язок,
чи хоч що це таке, така сильна,
що вона похитнулася, але не зламалася.
Офлайн-обранці пішли на побачення з танцями.
Ми з Шімоною були в будинку, де отримали сповіщення від Meet Cute…
-Моє серце виривається з грудей. -Моє теж.
Відчуваєш?
«Ідіть в будинок обранців, щоб попрощатися з Шівамом».
Що?
Зараз?
У нас завмерли серця.
Ми просто не могли це усвідомити.
Ми з Шімоною були збиті з пантелику…
«Привіт, Шіваме. Як ти й просив, ми організували тобі трансфер додому.
Дякуємо, що був частиною подорожі.
Сподіваюся, ти знайдеш те, що шукаєш. Міцно обіймаю!».
О боже.
-Ти точно знайдеш значно кращу… -Авжеж!
Я уже впевнений, що за цими стінами
-на мене чекає дещо більше. -Річ у тім…
У мене відкрилися очі,
тож я сподіваюся на це.
Я сумуватиму за тобою.
Привіт!
Ти йдеш.
Аби ж усе було в моїх руках.
Так чудово.
Чудово бути тут.
У будь-який час!
Я знаю його як жартівника.
Він кумедний.
Коли я побачила сльози в його очах,
я не змогла стримати свої.
Ця людина не може бути такою.
Через перебіг подій
я усвідомив, що найкраще —
це цінувати власний час.
Ідучи,
я хотів би повідомити Анані,
що єдина причина, чому сказав того вечора, що фліртував би з нею,
не в тому, що я вважаю,
що вона така дівчина.
Я зробив це з єдиної причини —
бо вона надто хороша, щоб просто з нею відпочити,
але тоді вона ще не заслуговувала вийти заміж за мене.
Я хотів дати їй дещо.
«TEDDY BOY»
Усі танцюють.
Безліч пар танцювали.
То була прекрасна мить,
майже наче ми прийшли на бал.
Я мріяла
навчитися танцювати бальні танці зі своїм партнером.
Дідько! Це єдиний тип танців, на які я не здатний.
Я не можу рухати стегнами.
Хочу навчитися.
Ми підійшли до пари й попросили їх навчити нас.
Ти теж маєш трохи рухатися!
Я була рада, але знала, що Сахіб
не дуже добре танцює.
Як-не-як — досвід.
Я можу і його навчити!
Я оцінила той факт, що він намагався покращити мені настрій того вечора.
Він справді навчався.
Рохан, схоже, дуже хотів
поговорити зі мною про те, що сталося,
бо, зважаючи на те, що я бачила, я думала, що мені доведеться
почати з ним розмову.
Якщо ти бачиш у мені подругу
-чи щось на кшталт… -До того дня…
Я не це мав на увазі.
Це ж добре. Коли ти когось зустрічаєш, то пізнаєш як друга.
Ти не це сказав. Ти сказав ще дещо.
Типу «вона не мотивує мене на виклик» абощо.
Я знаю, чому я це сказав, але я так справді почуваюся.
Але це не все.
Я сказав і багато хорошого про тебе. Я сказав не тільки це.
Саме тому ти моя обраниця. Що ще я можу сказати?
Так. Маєш рацію.
Будь такою, якою є.
І вибач мені за це.
Це все, що мені зараз треба.
-Потанцюймо? -Так.
Ходімо.
Я думав, що буде ніяково,
але цього не сталося.
Поважаю її за це. Завдяки їй ситуація не стала незграбною.
Я просто…
Не знаю…
Чи вмілий я, але я намагаюся…
Попросімо когось, щоб нас навчили.
Не думаю, що тут є інструктори.
Тут є інструктори?
-Так. -Навчіть нас! Будь ласка.
Один, два…
-Три… -Так.
Я просто чудово провела з ним час.
Отак!
Коли я з нею розмовляю, відчуваю дружню атмосферу.
Але просунутися далі ми не можемо.
У нас ще є час це з'ясувати.
Він мене заспокоїв, і я щиро відчула, що подобаюся йому.
Хочеш спробувати? Ходімо.
Ми такого не вчили.
Таке особливе відчуття!
Здавалося, наче я танцюю в повітрі.
Не знаю! Було так класно!
Після кінопобачення Чірагга й Сіфат,
я почувалася дуже зніченою й розлюченою. Я його в обличчя попросила зрозуміти мене.
Я спантеличена.
Ти хочеш, щоб я була певна щодо тебе,
але ситуація спонукає навпаки.
Виріши.
Коли я підійшов до тебе, ти була… Не на одній хвилі зі мною.
Коли я підлаштовуюся під тебе, ти починаєш крутити носом.
Гаразд! Я тобі подобаюся,
мабуть…
На п'ять відсотків більше, ніж ти мені, можливо.
-Значно більше ніж на п'ять відсотків! -Гаразд!
Я ж зізнався.
Так, Відуші, ти мені подобаєшся.
Ти подобаєшся мені.
Думаю, наразі в Чірагга почуття до мене сильніші,
аніж у мене до нього.
Що мені робити? Не можу брехати. Не можу остаточно наважитися. Маю впевнитися.
-Раптом ти залишаєш собі свободу вибору. -Справа не у свободі!
Проблема не в тому, що ти не знаєш, подобаюся я тобі чи ні.
Проблема в тому,
що в якусь мить я зустрічався з багатьма людьми.
Тепер тобі випав шанс учинити так само. Уперед, якщо хочеш.
Хочеш ще випити?
Можна ще один джин-тонік?
-Усе гаразд? -Так.
Розділімося на секунду. Ти туди, а я туди.
Усе гаразд?
Ти впевнена?
Хочеш, щоб я комусь набив морду?
Ні.
Їй не подобається, що я проводжу час із Сіфат.
Коли я зізнався, що вона мені до вподоби, що вона сказала? Що їй потрібний час.
Вона хотіла мати вибір і пізнати інших. То й роби це. Що мені робити?
Чекати, поки вона усвідомить, що я їй подобаюся?
Усе це розуміють, окрім неї. Що мені робити?
Він закоханий у мене. Що ще треба?
Я сказала йому, що не відчуваю цього. Я не бачила його чотири дні.
Тут не місце для таких розмов.
-Просто розважся. -Він хоче це обговорити.
Я щиро намагався зрозуміти, що Відуші має на увазі,
але я ж сказав їй, що вона мені подобається.
Чого хоче жінка?
Гаразд, ходімо. Можна його вкрасти?
Так.
Чорт! Знову треба говорити з Ананією? Жартую!
-Я не хочу сваритися. -Ми не сваримся.
Якщо ти можеш бути власницьким, то і я можу.
-Тобі може бути погано, і мені теж. -Отже…
Думаю, це хороші зміни.
Я був радий, що вона вжила слово «власницький».
Знаю, що тобі складно.
Але ти маєш зрозуміти, що мені теж важко.
Так, я живу з твоєю онлайн-обраницею,
і справді з нею зближаюсь.
Я намагаюся не ускладнювати життя, бо я не така людина.
Мені це не властиво.
Разом із тим я хотіла б відчути те, чого ще не відчуваю.
Розумієш?
-Так. -До дна, блін!
Поговорімо під час танцю. Я маю виплеснути стрес.
Я зрозумів. Ти ще не готова.
Мені зачекати?
Скажи.
Мені подобається, коли ти поруч. А коли ні, я просто…
Не можеш це сказати?
Я казала! Ти ніколи не слухаєш.
Ти говориш про випадкові речі.
Я піду з іншим.
Ніхто не вміє танцювати.
Тоді вперше ми відчули щось.
То була ідеальна ситуація для нас обох.
Я в ній розчинилася. Я дивилася на нього й ніколи нічого схожого не відчувала.
Магічна мить.
Думаю, завдяки цьому пари
опиняються у просторі, що їх зближує.
Тілесна близькість —
це те, на що я навіть не розраховувала
так швидко, але ми її досягли.
Тож ми, без сумніву, прогресуємо.
Думаю, бачата — чудовий танець для пар.
Ми дійсно зблизилися.
НЕХАЙ ВСЕ, ЩО ВИ РОБИТЕ, БУДЕ З ЛЮБОВ'Ю
-Дівчата! -Дівчата!
Ми повернулися щасливі, бо гарно провели час,
і ми були трохи напідпитку.
У цьому світі все було чудово.
У ту мить нічого не могло зіпсувати нам настрій.
-Чому ви такі щасливі? -Ми п'яні!
-Дівчата, ну ж бо. Треба поговорити. -Спускайтеся.
Ми побачили дівчат,
і вони були дуже засмучені!
Вони не розділяли з нами ані краплі нашого настрою!
Гаразд!
Вони якісь серйозні.
Дуже серйозні. Це не жарти, гаразд?
Ви й уявити собі не можете…
-Дівчата? -Не уявляєте, що сталося.
-Що сталося? -Я хочу знати все про ваше побачення.
Але…
Шівам поїхав.
Ми отримали сповіщення, що він іде.
І ми такі: «Якого біса?»
Ми пішли туди й змогли з ним попрощатися.
-Ми пішли туди. -Ви…
Так. Пратам і Шівам теж там були.
Навіть не можу описати, як усе було. Це було…
Дуже неприємно!
-Він поїхав? -Так.
Не знаю. Я дуже п'яна, тож не знаю, як реагувати.
Шівама тут більше немає.
Де він?
Шівам поїхав.
-Я не знав. -Ви серйозно?
Клянуся, бро. Клянуся.
-Дідько! Ми не попрощалися. -Чого він поїхав?
-Не знаю. -Це жарт?
Не жарт.
Нас наче громом прибило.
Я не вірив цьому. Я не знаю. Ми здружилися.
Кожен, хто йде, засмучує когось.
Він залишив записку. Анані теж.
Прочитай уголос.
«Привіт, народе! Я не планував писати лист, як їхатиму,
краще сказав би вам особисто.
Листи — то не моє.
Дякую, хлопці, що створили в будинку домашній затишок.
Дякую, що докладали зусилля, щоб я почувався комфортно
й був частиною всього, що ви робили,
навіть коли я надавав перевагу сидінню в кімнаті.
Люблю вас, Друве й Сахібе. Сподіваюся зустріти вас ззовні.
Щодо тебе, Ананіє: був радий знайомству.
І провести скільки випало часу.
Попри всі наші чвари, я тебе дуже поважаю
й бажаю всього найкращого. Сподіваюся, якось зустрінемося.
Наші шляхи перетнуться не як зведеної пари,
а як людей, які цінують товариство одне одного».
Авжеж, сумуватиму за ним.
Але не те…
Усе гаразд.
Він негідник, яких ще пошукати треба!
Що є, то є!
БУДИНОК ОДИНАКІВ
-Як ваші побачення? -Моє пройшло добре.
Спочатку я сумнівалася, чи йти, бо мені потрібен був час побути наодинці,
але після розмови з Друвом я почуваюся
значно краще.
Друв має землю рвати,
щоб я знову відчула те, що відчувала раніше.
О боже!
-Привіт! -Привіт! Як справи?
-Він… -Боже мій!
Зараз я на нього дуже зла!
Повідомлення.
Твоє обличчя змушує мене це сказати.
Зазвичай я блокую таких, як ти.
ОСЬ ЧОМУ ТИ САМОТНЯ УПС, СЛАВНО ПОГОВОРИТИ!
-Як справи? -Чудово! Ти як?
-Я чув, ти за мною скучила? -Так!
Кажуть, ти була засмучена.
О боже мій!
Я така: «Якого дідька?»
То був Фейсал.
Мій другий онлайн-обранець, якого я, власне, відшила.
Сьогодні у мене день народження.
З днем народження!
Дякую.
Я ухвалила рішення.
Вибач.
-Фейсал Кан. Радий знайомству. -Привіт. Чірагг.
-Привіт. Рохан. -Радий зустрічі.
-Сакші. -Сакші.
Ал Снуз.
-Ні. -Справді?
Я Фейсал Хан із Пунe.
Я наразі студент.
Я дуже веселий хлопець, якого важко забути.
-Вона така рада. -Знаю. Отож!
Хочеш пити?
Він приніс мені ось це.
Отже, я з'ясувала:
оскільки з Шівамом встановити зв'язок не вдалося,
прибув він.
Я благала замінити мого онлайн-обранця,
бо з тим хлопцем нічого не виходило.
Думаю, Meet Cute задовольнив моє бажання.
По-перше, хочу перепросити. З днем народження, хоч і з запізненням!
-Усі чули про це? -Друже!
Почув — і серце заболіло.
Мені все боліло!
Він онлайн-обранець?
Я люблю, коли люди збираються разом.
-Круто! -Коли Джанглі джентльмен з'явився,
я дуже зраділа за Ананю.
Разом із тим я засмутилася.
Я пошкодувала,
що сварилася з ним.
Я подумала, що кращого онлайн-обранця
годі й бажати.
-Хочеш побачити мою кімнату? -Так.
-Жовту кімнату? -Так.
Зненацька вона розхвилювалася.
-Вона думає, до неї теж хтось прийде. -Він такий вродливий!
-Він такий красень! -Красень?
Я припустилася помилки.
Вибач, у тебе зараз жодних шансів.
Він такий милий!
Можеш це повторювати скільки завгодно.
Бачив той зоровий контакт?
Я завжди ухвалюю неправильні рішення.
Відмовила тому, кого мала б обрати,
і навпаки.
Здається, між нами виник зв'язок.
-Так. -У переписці.
Річ у тім, що я люблю особистий контакт.
Інакше ти мене не зможеш навіть понюхати. А я чудово пахну.
Я думаю, що живе спілкування зі мною значно цікавіше.
Думаю, то була найбільша помилка, якої я припустилася в шоу.
Для мене найважливіше те, що я зараз тут з тобою. Я не хочу квапити події.
-Знаю. -Якщо тобі сумно…
Якщо потрібен простір — не поспішай.
Я тут.
-Дякую. -Не хвилюйся.
Це схоже на сон.
Богом клянуся, я не жартую.
Вибач мені.
Усе гаразд.
Мені байдуже, чи є в неї зв'язок з іншим,
чи хтось її вподобав.
Важливо те, що я тут заради неї.
-Бувай. -Бувай. Побачимося.
Іди сюди. Усе гаразд.
-Усе нормально. Добре? -Так.
Шануйся. На добраніч.
-Щаслива? -Щаслива!
Друже, я на сьомому небі.
БУДИНОК ХЛОПЦІВ-ОБРАНЦІВ
Як справи? Ми дуже раді, друже!
-Фейсал! -Радий зустрічі, друже!
-Фейсал! -Я Сахіб.
Моя перша реакція була така:
«Якого біса?»
Побачивши його зачіску, я захотів плакати.
Хотів би я мати таке волосся.
Їй-бо. Таке враження, що один Шівам замінив іншого.
Коли востаннє ти говорив з Ананею?
Я щойно її побачив і зайшов.
Я почувався дивно. Не брехатиму.
Але не тому, що тут новий хлопець.
Мені було цікаво, чи Ананя знала, що прийде новий учасник?
Ти з тих хлопців, які люблять стосунки? Якої ти вдачі?
У мене були жахливі стосунки.
-Зі всіма бувало. -Так.
-Вітаємо в клубі. -Так. Стосунки на відстані
стали звичними.
-Тому вони побудували… -Я ніколи не зраджував.
-Ні разу. -Ого, друже! Це добре.
Розумію, чому ти тут.
-Вибач. -Без образ. Це перший день.
Завтра ще всі встигнемо. Сьогодні все по-чесному.
-Чим ти займаєшся? -Професійно граю в баскетбол.
Він був на першому місці в Індії.
-Що? -Професійний гравець.
-Здуріти. -Так.
-Баскетбол був моїм першим видом спорту. -Граєш?
Жахливо.
-Але гру ти любиш. -Це єдине, у чому ми можемо позмагатися.
Гаразд.
Ось що він чекав почути.
Ні. Я жахливо граю, проте маю дух суперництва.
-Ти маєш дух суперництва. -Так.
Чудово.
Ми досить…
Знаю, що ти мене живцем би з'їв.
Саме так.
Звісно.
Він здавався таким скромним.
Таким вдячним. Важко ненавидіти когось такого.
Дуже милий. Я, власне, бажаю йому всього найкращого…
якщо тільки мова не про Ананю.
ДАЛІ
Хіба хтось відмовиться від туру вихідного дня?
Буде ніяково.
Трійничок. Я такого ще не робила.
І не робитиму більше ніколи.
У романтичному плані ти надаєш комусь перевагу?
Так.
-Мене це дратує. -Що ти маєш на увазі?
Його поведінка… Роби, що вважаєш за потрібне…
Але будь обережна, бо поводиться він некруто.
Можливо, деякі учасники нікому не дадуть каблучку.
Будеш одним із них?
Я запитую в тебе просту річ!
Що ти тут робиш?
Це увійде в історію Тадж Махалу
як найнеромантичніше побачення, яке там було.
ПАМ'ЯТІ А. ВІСВАНАТА
Переклад субтитрів: Наталія Боброва