NETFLIX PREDSTAVLJA
TAMILSKI FILMAŠI UDRUŽILI SU SE DA PODRŽE LJUDE TIJEKOM PANDEMIJE.
DEVET PRIČA DEVET OSJEĆAJA
NAVARASA: DEVET EMOCIJA
LJUBAV
AH… ŠTO BI DRUGO MOGLO BITI, MORA DA JE LJUBAV…
PJEV ŽICA GITARE
Večeras u Scent of Music
nastupa sjajan popis glazbenika.
Sljedeći na popisu ove je godine nominiran za Grammyja
i nezaustavljiva je nova snaga na glazbenoj sceni.
Molim vas, pozdravite Kamala!
Dođi, jedi dok se nije ohladilo.
PRIVLAČNOST
-Izvoli. -Ja ću.
Jesi li jela?
Jest ću. Izlazi li film?
Ne.
Ne izlazi.
Sinoć su nazvali.
Dobro.
Sve pjesme u filmu su dobre.
Tri koje su izdali postale su hitovi.
Tvoja je glazba posvuda.
Milijuni su je čuli i sviđa im se. To je dovoljno.
Kreni dalje.
Mnogo toga si skladao, zar ne?
Ne samo za film.
To je tvoja glazba.
Otpjevaj mi nešto.
Voljela bih čuti.
Prošlo je tako dugo.
Poput uzburkanih valova Lomiš se na meni
Svaki novi val Nova je ljubav
Poput kaplje rose Blistaš u mom srcu
Svaka nova kaplja Nova je ljubav
Kažeš da je veliko plavo more U svakoj malenoj kaplji
Kažeš da se slap može zarobiti U nekim malenim očima
Kad zatvorim oči
Pretvoriš se u suze
Mama…
Moram otići odavde.
Želim živjeti glazbu. Mnogo moram naučiti.
Želim biti dio tog svijeta, skladati, nastupati.
Nastupati pred publikom, mama.
Ovdje nema takve publike. Ni takve glazbe, nemam od koga učiti.
Moram otići odavde, mama, ali moraš poći sa mnom.
Znam da nećeš. Samo zato još nisam otišao.
Ne znam kako bih živio bez tebe.
Molim te, mama. Otiđimo.
U London.
Pođi sa mnom. Svidjet će ti se.
Sve sam isplanirao.
Samo pet godina.
Idemo, mama.
Jutro
DO KRAJA S KAMALOM
Mjesec tako sjaji
Iznad mene, sjaji
Ispunjava nebo
Na nebu…
Vječni mjesec
Umilno gugutanje bebe
Čudesni šapat slapa
Zanosni zov kukavice
Sve blijedi u usporedbi s njom
Potpuri mirisa
Miris stare knjige
Opojni miris svetog lista bosiljka
Sve blijedi u usporedbi s njom
Zašto to prije nisam shvatio ?
Zašto ?
A kad sam shvatio Zašto se nisam trgnuo ?
Sad me tako sram Tako me sram
Priznajem ti, draga moja
Sad me tako sram Tako me sram
Ponirem u sebe, draga moja
Bas gitara, Aalaap! Električna gitara, Vijay!
Guberan! I Sathriyan na klavijaturama!
Hej, dečki!
Kakvi ste prema svojim ženama?
Ako niste dobri, ispričajte se!
Smjesta. Sljedeća pjesma govori o tome.
U redu?
Htjela si se baviti glazbom
Postala si moja glazba
Što bih postao bez svoje glazbe ?
Bez nje bih se pretvorio u kamen
Pruži mi priliku da se promijenim
I nikad više neću pogriješiti
Ne ostavljaj me Vrati mi se, glazbo moja !
Ljubavi moja !
Sad me tako sram Tako me sram
Ponirem u sebe, draga moja
Da vas čujem!
Dajte mi „O”!
Završimo li snimanje, možemo dobiti sredstva.
-Jesu li stihovi spremni? -Odavno!
Očito ne provjeravaš poruke.
-I tebi i njoj sam ih poslala na WhatsApp. -OK.
Pogledaj. Bit ću na liniji.
Da, izgleda mi OK.
-Ako želiš, možemo snimati. -Da.
Tko je pjevačica? Zapravo, gdje je?
Sad smo se čule. Upravo je stigla. Doći će svaki čas.
Zove se Nethra.
Gle, ne poznajem je osobno.
Nisam čula kako pjeva. Preporučio ju je klijent.
Znači, mora pjevati čak i ako loše pjeva. Točno?
Da.
Ali ti odluči. Bit će to dobro.
-Da, OK. -OK, pozdrav.
Bok. Nethra.
Bila je srijeda.
Rezervirao sam zrakoplovne karte
da bih za vikend došao ovamo.
No kad sam je ugledao…
Imao sam osjećaj, kunem se…
Znao sam da neću otputovati.
-Bok, Nethra. -Obožavam tvoje pjesme.
One tri koje su izišle toliko su bogate glazbom.
Posve novi zvuk. Razvalio si.
Stalno ih slušam.
Htjela sam ti to reći kad se upoznamo.
Hvala ti na glazbi.
Te su mi tri pjesme zapravo pomogle.
I mnogima koje znam. Ozbiljno.
Hvala ti.
-Izvoli, sjedni. -Stvarno to mislim.
Dakle…
Zar film uskoro ne izlazi?
Jedva čekam vidjeti pjesmu.
Ne, još ne.
Ponovno su ga odgodili.
Stvarno?
Da. Dakle, stihovi…
-To je u redu. -Da vidimo…
S filmom ili bez njega, glazba je tu.
U zraku.
Posvuda.
Samo pritisneš play.
Nije li to sve?
Kad upoznaš ženu i za nekoliko minuta
shvatiš da zvuči isto kao tvoja majka, da govore iste stvari.
Kad se to dogodi, znaš da si gotov. Da si…
ludo zaljubljen.
Ne, ozbiljno.
Slušati te pjesme bez vizualne pozadine…
tvoje pjesme.
Imaš li uopće pojma koliko su savršene?
Sve je prepušteno mašti.
Prekrasno.
-To je samo glazba, zar ne? -Da.
Poput klasičnih glazbenih djela.
Na YouTubeu vidiš samo sliku skladatelja.
Kao za Beethovenovu „Für Elise”.
Možeš li zamisliti par kako pleše oko drveća?
To bi sve pokvarilo.
Osim ako nije dobro snimljeno.
Da.
Znaš li o čemu govorim?
Da, znam.
Nisam uopće sumnjala da je znaš.
Nisam se pravio važan. Radio sam na nečemu što se temelji na njoj.
Zaboravio sam na to i podsjetila si me.
Hvala ti.
Samo…
Daj mi trenutak. Ja sam na redu.
Osjećaš li drhtaje ?
Je li i tvoje srce Baš kao i moje
Osjećaš li drhtaje ?
Je li i tvoje srce Baš kao i moje…
Podrhtava li tlo ?
Kažem li očima da si vizija Hoće li mi povjerovati ?
Neki sviraju Ilaiyaraaju na gitari.
Prvi sam put čula da netko svira Beethovena.
Ista stvar.
Ovo je poseban dan.
Rođendan ti je ili…
Ne.
Zbog onoga što sam upravo vidjela i čula.
Sad je dosta. Jesam li previše govorila?
Možemo početi.
Nisi.
Da.
Bravo.
Ne pripadaš ovdje.
To sam osjetila čim sam čula one tri pjesme.
Zvuče svjetski.
Čak i ovaj reklamni spot. Pitam se treba li takav pristup i zvuk.
Uvijek moramo težiti nečem svježem i novom.
Točno.
Jesi li se ikad tako osjećao?
Da ne pripadaš ovdje?
Prvo što pomislim svakog jutra.
Ali ne na nekakav pompozan način.
Moram stvoriti nešto novo.
Nisam siguran mogu li to ovdje.
Stani.
Danas sam o tome razgovarao s majkom.
Jesi li prisluškivala?
Bila si u mojoj kući?
Nisam prisluškivala.
Ali kužim.
Glazbena scena ovdje ne postoji.
Da.
Osim filmske glazbe, nema drugih mogućnosti.
I ja sanjam o tome.
Da odem nekamo gdje sve odzvanja klasičnom glazbom.
Ne u Ameriku, u Europu.
No u većini dijelova Europe ne govore engleski.
To je problem.
Glazbu možeš naučiti.
Ali moraš naučiti i novi jezik.
London.
Najbolji je.
-I ima veliku glazbenu scenu. -Stani!
Ovo je nevjerojatno.
Dobro, nisi prisluškivala,
ali sad mi već čitaš misli.
Ideš u London?
-Da. -Čovječe.
Kad odlaziš?
Imam karte. Datum je otvoren.
Recimo… sutra.
Imaš li već razrađen plan?
Ako se mama složi, to je petogodišnji plan.
Lijepo.
Želim ti sve najbolje.
Osvoji nekoliko Grammyja, možda i Oscara. Sjajan si.
Hvala ti.
Dođeš li u London, moramo se naći.
Ako te želim vidjeti, moram doći u London?
Da.
Vidimo se.
Halo, tata?
Da, upravo sam završila. Dolazim u devet. Bok.
Ispratit ću te.
-Samo nastavi. Sama ću izići. -Ne, u redu je.
Oprosti.
Ima nevjerojatan glas.
Svakako je pravo otkriće. Svidjela mi se.
Znači, svidjela ti se?
-Simpa je. -Simpa?
Da. Simpa.
Možeš li dosadnije opisati ženu?
„Simpa”, čini se.
-Rekao sam da joj je glas simpa. -Spusti.
OK, znači, snimka je završena?
Pošalji mi je. Vidimo se uskoro. Bok.
OK, bok.
-Hej! -Bože.
Pitala sam se tko je.
I ja sam iznenađen.
Oprosti. Išao sam kući i ugledao te.
Htio sam pitati treba li te nekamo povesti.
No nekako imam osjećaj…
da živiš u blizini.
I da ćeš, ponudim li da te odvezem,
reći da ti je hodanje svakodnevna rutina i da te ne treba voziti.
Zato ću samo reći: „Bok.
Jako dobro pjevaš. Pjesma zvuči dobro.”
I…
Pozdravit ću te i otići.
Kuća mi nije blizu.
U Indira Nagaru je.
Ne idem kući, idem drugamo.
-First Seaward Road? -Da.
I ne hodam da bih ostala u formi.
Samo pješačim.
Svuda po gradu idem pješice.
-OK. -Kad mi se žuri ili kad je daleko,
vozim se autobusom ili vlakom.
Inače sam jedna prosječna pješakinja.
-Pješačim. -U redu.
Neću pitati zašto, ali jesi li sigurna?
-U vezi s čim? -Da želiš toliko pješačiti.
Ne, ako me želiš prebaciti, naravno da možeš.
Nema problema.
-Ozbiljno? -Da.
Nemam kacigu. Je li to u redu?
Vozit ću sporo i sigurno.
A policija?
To…
Već ćemo nešto smisliti.
-Jesi? Sve OK? -Da.
Mislio sam da ćemo se opet sresti na Londonskom mostu.
Nisam mislio da će se to dogoditi tako skoro na mostu Adyar.
Ta ti je dobra.
Stvarno dobro pjevaš. Krasan glas.
Želim ti mnogo pjesama, snimanja, slavu i bogatstvo.
Hvala ti.
A ti.
OK, jednostavno ću reći.
Ima nešto u tebi.
Kad si svirao gitaru u studiju, željela sam da nikad ne prestaneš.
Željela sam da snimanje nikad ne završi.
Bila je to bolno kratka pjesma.
Namjerno sam griješila.
Nisam imala srca otići. Tako sam se osjećala dok sam odlazila.
Ali evo me. Pola sata kasnije, sjedim s tobom na motoru.
Nevjerojatno.
Da.
A da zaželim i mir u svijetu? Možda se i to ostvari?
Ali ti ne osjećaš isto, zar ne?
Pitam samo zato jer sam u studiju osjetila tu vibru.
Mislila sam da i ti flertuješ sa mnom.
Znaš li kad?
Kad si rekao da se vidimo u Londonu.
Reci mi da griješim.
Neću.
OK. Možda sam te krivo pročitala.
Valjda sam pogriješila. Žao mi je.
Upotrijebiti riječ „pogreška”, bilo bi pogreška.
Jer u tom slučaju…
ne bi bila pogreška.
Samo kažem.
Možda su to samo tvoje oči?
Mora da je to.
Tvoje oči su problem.
To kako se zagledaš…
tako duboko.
Takve su.
-Daj. -Naravno, i ja sam problem.
Zašto si me morao vidjeti?
A mogao si se i ne zaustaviti.
Zašto si mi ponudio vožnju?
Ispred mene je hodala starica.
Njoj si mogao ponuditi vožnju.
Znam tu staricu. Stanuje ondje.
Hoda da bi ostala u formi. Čak trči bosa.
Zato sam ti ponudio vožnju.
Znači, to je to?
Samo tako.
Tako lako.
Nema smisla ne izražavati osjećaje i danima ih potiskivati.
Razmišljala sam hoću li tražiti tvoj broj i poslati ti poruku ili te nazvati
dok sam hodala cestom.
Odlučila sam da neću, a onda si se pojavio.
I kako ti onda ne bih rekla?
Što se tiče ovog osjećaja, tko zna kad će te pokositi?
Mene je, bogami, pokosio u studiju.
A nadam se i tebe.
I… halo!
Važno je i kome to govoriš.
S tobom se osjećam sigurno.
Ptičica mi je rekla da me nećeš osuditi zato što ti govorim kako jest.
Kao što rekoh…
ima nešto u tebi.
To!
Nikad to nisi rekao.
Jesam. U svojoj glavi.
Nisi čula?
A čula si što je govorila moja majka!
Dušo, pogledaj mi u oči
Dragi, znači li ovo Da se zaljubljujem u tebe
Ponestaje mi stihova A samo želim pjevati s tobom
Dušo, pogledaj mi u oči
Dragi, znači li ovo Da se zaljubljujem u tebe
„Nešto u tebi,” kao… Sviđa ti se moj glas?
To je sve?
A ti? Moje su oči duboke i lijepe? To je sve?
Znači, priznaješ? Za svoje oči?
Samo ponavljam što si rekla.
Ne samo tvoje oči.
Već sam ti rekla.
Sve me privuklo.
Sve što si rekao.
Način na koji govoriš.
Tvoj glas.
Muževan, a opet tako nježan.
Osjetila sam tu vezu, tu vibru.
Debela drvena vrata i stakleni zid između nas…
kroz sve se probila.
Ta vibra!
-I glazba. -Da.
Govorim o tvom izboru glazbe.
Mnogo govori o tebi.
Hvala.
Beethoven…
i prije toga…
Htjela si se baviti glazbom
I postala moja glazba
Što bi bilo sa mnom bez glazbe ?
Pretvorio bih se u beživotnu masu
Bila si tamo?
-Jesi li? -Za mene je tada sve počelo.
Ali nisam vidio…
Vladao si pozornicom.
To si ti.
Imaš to u sebi.
Taj osjećaj…
Prvi put.
U 22 godine, nikad prije nisam osjetila takvo što.
A onda si me ispratio.
Tko to radi?
Tada se taj osjećaj oteo kontroli i ošamario me.
Ostavio je traga na meni.
Zato sam ti i rekla čim sam sjela na motor.
Da bi znao što si mi sve učinio.
Sad ti.
OK. Znači, samo moj glas?
To je u redu.
Ako ne osjećaš isto, u redu je.
Mogu se s tim nositi.
Meni je ovo drugi put.
Drugi put u 32 godine.
U tome i jest problem.
To mi i ne dopušta da išta više kažem.
Da.
Imaš samo 22 godine?
Izgledam li puno starije?
Ne, ne tako… Na dobar način.
Kunem se, imam samo 22 godine.
-Ne lažem. -Prestani to ponavljati.
To boli.
Lijepo. Sviđa mi se.
Razlika u godinama i činjenica da će me se otac odreći,
to su budući problemi.
Doći će.
No nemojmo sada o tome.
Prerano je razmišljati o tome.
Sad smo na pravom putu.
I ti si to osjetio?
Vibru i privlačnost koju sam ja osjetila?
Pričaj mi o tome.
Imam još pet minuta.
Ili nemoj ništa reći
i za 10 sekundi ću nestati iz tvog života.
Odlučio sam napustiti zemlju…
deset sekundi prije no što si došla i sve dosad…
potpuno zaboravio na to.
Od trenutka kad si dotaknula ta vrata,
način na koji si ušla,
stala, rukovala se sa mnom i pogledala me,
način na koji si govorila, tvoje oči, lice, tvoj glas,
tvoj hod, stil, izrazi lica…
Mogao bih nastaviti opisivati te fizički.
Sve bi bilo istina, no nije bilo samo to.
Rekla si mi sve što i moja majka.
Valjda mi je trebala potvrda.
Primjer koji si navela s Beethovenom, ništa više, to me nadahnulo.
Vibra koja se probila kroz staklena vrata…
Da, nekoliko puta…
tjerao sam te da ponavljaš.
Bilo je namjerno.
Da se snimanje ne završi.
Da ne odeš.
I kad sam te ponovno vidio na cesti,
kako sam mogao šutjeti? Ne pitati te?
Sve se dogodilo prirodno.
Otići ću.
Bolje da odeš.
Dušo, pogledaj mi u oči
Dragi, znači li ovo Da se zaljubljujem u tebe ?
Ponestaje mi stihova A samo želim pjevati s tobom
GLAZBENO USKLAĐENI
Ti i ja, istražujemo zajedno
Dok nebo, zrak i zemlja kliču
Paradirajmo zajedno Kako svijet još nije vidio
Uhodiš me?
Dovraga, ne.
Rekla si da sam te pogodio kao munja.
Strpljivo sam čekao dva sata da te odbacim kući.
Kakvo je to uhođenje?
Točno.
Tako si besposlen?
Pa glazbenik sam, zar ne?
Da sam Ilaiyaraaja, skladao bih pet pjesama.
Napisao si novu pjesmu?
Jesam.
-Ozbiljno? -Da.
-Otpjevaj mi je, molim te. -Naravno.
OK, ide ovako.
Dečko upozna curu.
Osjete vibru. Iznenadnu privlačnost.
Druže se deset dana, što dovodi do prvog poljupca.
-To je pjesma. -Baš poput naše priče?
Može?
-Da odemo tamo? -Da odemo tamo?
Dođi.
-Desna strana. -Da.
Pa…
Improvizirat ću stihove.
-Samo daj. -Da.
Hej
Uhvati mi srce da ne padne
Hej
Utaži žeđ mojim snovima
Hej
Raširi svoja mala krila
Dođi
Sleti mi na usne i nasmiješi se
Na vrhu si žica moje gitare
Nalik raspjevanom vrapcu
Moj si tmuran i bezbojan život
Zapljusnula milijunima nijansi
Poput slikarskog kista
Ti si duga Koja kiši nada mnom
Poput anđela
Čupaš mi srce Do kraja
Plutam poput lista na lokvi glazbe
Ti si kiša koja će me potopiti
Natopiti me sve do korijena
Rastopiti se u mojoj…
Rastopiti se u mojoj duši poput vode
Sutra u studiju?
Na vrhu si tipki mog klavira
Plešeš poput lijepe paunice
Moj si tmuran i bezbojan život
Zapljusnula milijunima nijansi
Poput slikarskog kista
Ti si duga Koja kiši nada mnom
Poput anđela
LJUBAVI… ŽELIM TE KRAJ PRIČE
Čupaš mi srce Do kraja
Ne osjećam se dobro.
Zašto ne dođeš?
A zašto?
Da te obuzme glazba… možda.
Poput slikarskog kista
Ti si duga Koja kiši nada mnom
Poput anđela
Čupaš mi srce Do kraja
Zašto smo tu?
Bez razloga ćemo upasti u nevolju.
Danas je 10 dana da smo zajedno, baš kao u tvojoj pjesmi.
Ne znam što više čekamo. Molim te.
Ovdje?
Nema šanse.
A da se samo…
poljubimo?
Možda?
Na to sam i mislila.
Što si ti mislio?
Znači, za tebe je poljubac „samo poljubac”?
Ne, nikako.
Kunem se, nije tako.
U redu, pričekaj.
Već ti nekoliko dana nešto želim reći.
Daj da prvo prijeđem taj prag.
Volim te.
Kao nikad prije, OK?
Ne želim da se ikada razdvojimo. Ne želim te nikad napustiti.
Volim te.
Stvarno te volim.
Samo… Te su zrakoplovne karte bile skupe.
Mislim da British Airways ne nudi puni povrat.
Voliš li me?
Taj sam prag prešla kad sam čula…
„Moj si tmuran i bezbojan život zapljusnula milijunima nijansi.”
Tu sam bila gotova.
Ljut si? Što je?
Moram li to reći?
Volim te.
I to je zauvijek, Kamale.
Sve više i više Idemo sve više i više
Svaki dah koji mi oduzmeš Dušo, zapanjen sam
Sve bliže i bliže Približavam se sve bliže
Želim zaroniti u noć S tobom pored sebe, pogledati ti u oči
Maarten, bilo je sjajno. Molim pljesak.
I to je priča iza ove pjesme.
Ako baš želite znati…
ona više nije u mom životu.
-Reci nam zašto. -Stvarno?
Ne. Nije važno znati kako ili zašto.
Ono što je trebalo biti priča mog života
završilo je kao predivno poglavlje.
I evo me, tu sam, nekoliko godina poslije,
mnogo mudriji u glazbi i u životu.
I pomirio sam se s tim.
Što me dovodi do sljedeće pjesme.
Otpjevat ću je na svom jeziku, tamilskom.
Ravno iz srca.
O, odletjela je !
Preboljela me
Posegnuo sam za njom da je zadržim No jednostavno je nestala
Bila je zrak mojoj glazbi Bila je gramatika mojim stihovima
Dok sam planirao zajedničku budućnost Postala je moja prošlost, moje jučer
Ona i ja zajedno Mislio sam da je zauvijek
Kako su letjele iskre
Odletjele su
Iako više nismo zajedno Dala mi je moć
Da pronađem sebe
Ona i ja zajedno Mislio sam da je zauvijek
Kako su letjele iskre Odletjele su
Više mi nisi ljubavnica Pjevao sam u londonskom Toweru
To dugujem tebi, tebi
O, odletjela je Preboljela me
Posegnuo sam za njom da je zadržim No jednostavno je nestala
Bila je priča mog života A sad je samo rečenica u knjizi
Iako je otišla, uvijek iznova Ona je glazba koju stvaram
Ona i ja zajedno Mislio sam da je zauvijek
Kako se običan pogled pretvori u zaljubljenost?
U kojem trenutku zaljubljenost postaje ljubav?
Znanost traži crne rupe u dalekim galaksijama…
Kako ne vidi crnu rupu zvanu ljubav?
Je li ljubav fizika zbog privlačnosti?
Kemija, zato što se mijenja?
Je li to matematika srca?
Je li inženjerstvo biologije?
Nema odgovora ni na jedno od tih pitanja, ljubav je samo ljubav.
Bili mi zajedno ili ne…
Prijevod titlova: Palma Roje