Vinga, Barnaby.
Va, bufó meu,
és hora de volar.
T'estimo.
Endavant.
DISTRICTE DE LA POLICIA DE BUFFALO
Has trucat a la Simone. Ara no m'hi puc posar.
Deixa'm un missatge i…
SIRENES!
Redeu.
Acabaven de…
Mecàgon l'hòstia.
…són l'enemic més potent a qui s'han enfrontat els EUA.
Per primer cop…
Pare.
…s'enfrontaria a les sòlides defenses de Hitler
Arribes ara? No he sentit el cotxe.
He tingut una nit mogudeta. Se l'ha endut la grua.
-Un altre cop? -Coi, tens la tele super forta!
Deixa-la. M'agrada, em fa companyia.
Què és, això?
Un ram comestible. Era al replà.
Un què?
És un…
pom de flors fet de fruita. Es per menjar.
Qui dimonis ens l'ha enviat?
MOLTS ÀNIMS PETONS, SIMONE!
Guaita, la Simone.
I per què ens envia fruita?
Perquè és una mala puta
egoista i fastigosa.
No parlis així de ta germana.
Ha tingut un detall.
Oh, una maduixa.
A la merda.
Pare,
tens cervesa i pizza a la cuina.
Tornaré a passar.
A on vas?
- Merda! - Devon!
Malparida.
DEVON SIRENES!!!!!
Ei.
Ethan.
Me n'he d'anar.
Faig tard.
- No, Simone, espera. - Me n'he d'anar.
- Espera, queda't. - Tinc molta feina.
No puc fer tard.
No, espera't un moment. Se m'ha acudit una bogeria.
Li pots dir a la Michaela que estem junts.
- Quina gràcia. - A ella no li importarà.
Què vols dir? No li agradarà gens.
És la meva cap. Em va dir que no sortís amb ningú d'aquí.
Au va, això són rucades.
Aquest rotllet d'estiu s'acabarà igualment.
Ai.
Vull dir per raons logístiques
i pràctiques.
Dilluns és el Dia del Treball, que és quan les aventures d'estiu
s'acaben rotundament.
Continua parlant de logística. Ho trobo molt sexy.
Va, ara sí que he de marxar i…
Fins després, d'acord amor meu?
Un moment.
M'acabes de dir "amor meu"?
Tinc pressa i no…
No sona com si s'acabés per sempre.
- Què? - Marxo.
- Espera… - Va, adeu.
Espera, vine.
- Sí. - Vine.
Pots fer una mica tard.
- Sí. - I tant.
Ara sí que et quedes.
"EXILI"
Hosti, tu.
Et passa res, pantalonets?
Canalla.
Aquí no es pot fumar.
No et sento.
No es pot fumar a bord. Si l'encén, li caurà una multa.
El trajecte dura dues hores,
Paul.
Vull xuclar alguna cosa.
Sabeu quan arriba?
Algú la veu? Un minut.
Vas una mica justeta.
- Què té? - Cúrcuma, pol·len d'abella, gingebre.
Sense gingebre, torna-hi.
- No se'l beurà? - No.
Genial, tenia ganes de tornar-lo a fer.
Treu-les d'aquí.
Armarà un sidral.
- Bon dia, Sra. Kell. - Kiki.
Mare de Deu, toca'm. Encara tremolo.
Al principi ha dubtat, però ha desplegat les ales i s'ha enlairat.
Ha sigut sublim.
N'estic tan orgullosa.
Enhorabona.
- Ei, ei. - Ei, ei.
Sra. Kell, el batut de fruita.
Moltíssimes gràcies, Patrice.
Avui, no.
A quina hora torna avui el Peter?
En una alerta diu que ha sortit amb retard de Tòquio.
A veure què més esbrino.
- Pregunta-l'hi al Liam. - El Peter li ha donat festa.
- Vaja, t'hauria d'haver donat festa? - Amb la gala? Ni parlar-ne.
- Esbrinaré quan arriba. - T'ho agraeixo.
Ja t'han acabat el vestit. Te'l duran amb avió.
- Diumenge al matí venen a emprovar-te'l. - Perfecte.
El Tom et farà un look daurat als ulls.
No, de bronze.
- Amb tons de bronze. - Ah sí? Entesos, perdona.
Amb tons de bronze.
Enviem un missatge picant al Peter per dir-li que el desitjo.
Bona idea.
Ja està, molt bé.
- Sí. - Molt bé.
Espera, ensenya més pitram. Prem-te'ls una mica més.
- Així. - Molt bé, aixeca la barbeta.
Que sexy, està super sexy.
- Ets una deessa. - Que dius, ara?
De debò que sí.
Digues-li una marranada. No et passis.
Entesos. Et vull muntar
quan siguis a casa,
papa.
- De conya. - Sí.
Quan tornem, tenim uns quants temes prioritaris.
- Quins? - Convidats d'última hora.
He revisat l'esquema de seients.
- I quants vindran en total? - 110.
John Legend vol tocar una estona per aquesta causa.
Excel·lent.
- Has d'escriure el discurs. - Ja el tens al núvol.
- Què faria sense tu? - Contractar una altra ajudant?
No.
No ho faria.
Ets insubstituïble.
No m'imagino el món sense que tu hi siguis.
Jo tampoc, Kiki.
Escolta, saps on queda aquesta casa?
Tothom coneix la casa del penya-segat.
Et costarà 75 dòlars.
- És temporada alta. - No fotis.
Hi pots anar a peu.
És l'última casa del penya-segat, uns quants km passat el far.
Uns quants km passat el far?
Exacte.
Hola, Joel.
Hola, Sra. Kell.
- Com es troba? - Superbé.
- On és? El puc veure? - És clar, anem aquí al darrere.
Molt bé.
Va alliberar el Barnaby a Grand Point,
i ara ja és aquí.
Ha agafat el vent del sud-oest. Se'l veu confiat.
Ja et deia que li aniria bé.
Deies que era massa aviat, però jo el conec.
Tenia raó. S'ha rehabilitat molt bé.
Molts centres de rescat l'haurien donat per mort.
Però nosaltres no som així. On tenim el nou visitant?
Aquí mateix.
Hola.
Hola, reietó.
Com et dius?
Què et sembla?
Hola.
Així m'agrada.
Molt bé.
Ai, Winston.
Estem molt contents de tenir-te.
Mare meva.
Merda!
No parlis més de mi, Jose.
- No ho faig. - Em poseu a parir.
Al vostre grup de missatges.
Quin grup de missatges?
Per què són blaves?
Les hortènsies són blaves.
No, en volíem de blanques, o blanques blavoses.
- No blaves. Qui les ha acceptat? - No ho sé.
Entesos.
Escolteu-me tots. Avui comença el pont del Dia del Treball.
Els Kell rebran convidats cada dia i dilluns hi haurà una gran gala.
Hem d'estar més al cas, d'acord?
Consulteu-me tots els detalls.
Sí, ara la Simone és la capitana.
Tu calla, Jose.
Avisaré els de la floristeria.
- Simone. - Què?
Hi ha una sensesostre que pregunta per tu.
Du una bossa de deixalles.
Què?
Diu que és ta germana.
No, mare de Deu.
Que no sigui la Devon.
No.
Ai no.
No.
No, Devon.
- Per què? - Que malparida ets.
- M'envies un ram comestible? - Com m'has trobat?
Et dic que el pare té demència precoç, i ens envies una cistella de fruita?
Veig que estàs disgustada, però ara mateix em va malament.
- Tenim una recepció. - Ja.
Llavors no m'enviïs fruita, imbècil!
Benvingudes.
Al darrere teniu begudes i aperitius.
Què és tot això? Per què sembleu ous de Pasqua?
Mira, Devon, ara no tinc temps. Estic treballant.
- Treballo aquí. - Sempre treballes.
- Fa mesos que no m'agafes el telèfon. - És temporada alta.
Què coi vol dir, això?
És quan ve l'alta societat, a passar l'estiu.
Qui ets, tu?
- Devon. - No, de debò.
Sembles unes estovalles.
- I els tatuatges? - Me'ls he tret.
- I el que ens vam fer juntes? - Era vulgar.
Ah sí?
Et veig la cara rara, no?
- T'hi has fet res? - No.
Que fort.
- T'has operat el nas? - No…
Quan t'ho has fet?
Em van redreçar el septe nasal. La Kiki té un contacte.
- Qui és la Kiki? - La Michaela, la meva cap.
Em deixa que li digui Kiki. És un gran honor.
Hola, noies. És allà al darrere.
- Ous de Pasqua. - A veure.
Devon.
Ves-te'n.
- On? - Doncs no ho sé.
On vulguis, però aquí no et quedes.
Simone, he viatjat disset hores
per veure't.
Si m'haguessis trucat… Ara no tinc temps.
Com és que no se m'havia acudit? Treu temps d'on puguis.
Si no, aniré a prendre begudes i aperitius amb aquelles Barbies.
No.
No tens valor.
Entesos.
T'amagaré a… la casa de convidats fins que això s'acabi.
Tu, neteja-ho.
- Això també és d'ells? - Sí, és un recinte tancat.
Hòstia, deies que eren rics, no uns oligarques.
- De qui és? - Del Peter Kell, de Kell Securities.
El fons d'inversió.
Té una milionada.
- Que cabró. - És supermaco, com la Kiki.
- I ella, què fa? - Abans era una advocada important,
però ara fa com una mena de voluntariat i és activista dels animals.
- Malparida. - Devon.
Els rics me provoquen Tourette.
A veure, no toquis res. No parlis… amb ningú.
No seguis als mobles ni toquis els llençols.
Zeus, encén l'aire condicionat.
Que xulo, la Georgia O'Keeffe. També el tinc.
No pas, aquest és original.
- Molt bé. Torno després. - Quan?
Quan hagi acabat la feina.
D'acord? Et pots servir una copa, però no de les de dalt.
Ja no bec.
- No beus? Des de quan? - Ho he deixat.
Des de fa sis mesos intento no beure.
Per això què m'escrius "Sirenes"?
No serveix de gaire si no contestes.
El pare pregunta on és la mare.
Li falla molt la memòria.
Es va perdre anant cap al centre de veterans,
i la policia el va trobar a l'aparcament d'un 7-Eleven.
L'he de dur en cotxe a totes les visites del metge.
- Recullo la medicació. - T'enviaré diners.
No vull diners, vull que m'ajudis.
- Tant me fa. - Et fots, també és ton pare.
M'estic tornant boja fent-ho tot sola.
Hem de prendre decisions. Aviat no es valdrà per ell mateix.
- No és problema meu. - Simone.
Qui és?
Òndia, Kiki. Hola!
Arriben els convidats.
És la meva germana Devon.
S'ha presentat aquí totalment sense avisar.
Sabia que tenies una germana?
Segur que t'ho vaig comentar.
Hola.
Hola, Devon.
Soc la Michaela… Kell.
Com va tot?
Doncs…
- Tens una casa impressionant. - Com la teva germana.
No us assembleu gaire, oi?
No.
La Devon s'assembla al pare. I jo, a la mare.
Sí, abans que li esguerressis el nas.
I el proper cop que un "contacte" teu li faci cirurgia plàstica a ma germana,
em podries avisar.
L'anestèsia general pot ser letal.
- No ho sabia. - Jo no sabia que existies.
Ara ja ho saps.
Vaja.
És que…
No em puc creure que us hagueu conegut.
El cervell em diu: "Com pot ser?".
Quina passada.
I tant, és meravellós.
Només et volia dir que la teva germana és un amor.
És molt dolça, amable i bona.
Ens vam fer íntimes al moment.
- Oi? - Sí, superamigues.
Tenim una fusió mental.
Mira que bé.
Jo no soc amiga de qui em paga.
Molt bé.
Anem tirant cap a la recepció.
- Sí. - Deixem que desfaci les maletes.
No es queda. Només l'he ficat aquí una estona.
- Entesos. - Sí.
Em quedaré allà on viu la Simone.
- On vius? - Aquí mateix, bleda.
Vius on treballes?
Soc ajudant interna. Tinc suite a la casa.
Així em penso que em quedaré.
Estem contentes que et quedis.
I l'equipatge? Faré que te'l portin, maca.
No en tinc. Em rentaré les calcetes a la pica i prou.
Genial.
No sabia que tenies una germana.
No t'ho havia dit perquè sempre fa coses així…
Es presenta sovint per empastifar-me la vida amb el seu caos.
Em sap greu, Kiki.
- Vols que la faci fora? - No, ha vingut fins aquí.
Faré que marxi demà.
Què creus que vol?
El que sempre vol. Que em senti culpable per haver marxat de Buffalo.
Hi tinc res?
No, i jo?
Estàs perfecta. I l'alè?
Excel·lent. I jo?
Un sis.
Té, el meu xiclet.
Mare meva, Kiki, estàs divina.
Segur que avui recaptes molts diners.
Em sento viva i també feliç.
És hora de salvar la fauna, noies.
I tant!
Hola, Ray.
On coi ets? Entraves fa dues hores.
Que bé que truques. Fes-me un favor.
Hauries d'estar pencant ara mateix.
- T'he cobert. - Ja, doncs no puc venir.
- Què vols dir? - Soc fora de Buffalo.
Devon, és la teva feina. Si no vens, t'hauré de fer fora.
Ray, no em pots fer fora.
Has d'anar a casa meva a veure com està mon pare, sents?
Què? Ni de conya, no ho faré.
Té el pijama a l'assecadora.
Preneu-vos una birra i posa-li la crema del cul.
De què vas? No cuidaré ton pare. He de portar el restaurant.
- Trucaré a la teva dona. - No fa gràcia.
Li diré que ets el meu follamic.
- No diguis "follamic". Em dol. - Tinc el seu número.
No el tens.
716-847-1065.
Digues a ton pare que vindré.
- Hola, la puc ajudar? - Sí, volia sortir, però no puc.
Em sap greu, provi-ho ara.
Ah, per cert, al recinte està prohibit fumar, Srta. DeWitt.
Hi ha algú?
Mecàgon l'ou!
La mare que et va parir! Hòstia!
Aquí no es pot fumar.
Però si som a l'aire lliure.
No, es troba en una reserva natural protegida pel govern.
Fumar és il·legal. No l'encengui, per favor.
- Una pipada. - No ho entén, senyora.
Ets tu qui no ho entén, tio.
He fet un torn doble, m'han tancat a la garjola i he clapat en un autobús.
No podries fer els ulls grossos?
Ets dels Bills?
Sí, molt. Per què? I tu?
No, dels Dolphins.
Vaja.
- A la merda els Chiefs? - Sí, que es fotin.
- Que es fotin. - Sí.
Entesos, tenim un lloc. Vine.
És aquí, ho veus?
No hi ha càmeres.
El personal.
La Missy, l'Eddy. Escolteu.
La Devon, la germana de la Simone.
Què coi fas, Jose! L'hi xerrarà a la Simone.
Tranqui, és bona tia.
Té el meu vistiplau. Vol fumar.
Dona'm un bagel.
Us veig afamats, no?
Han prohibit els carbohidrats fins a la gala.
- Quina gana. - És cosa de la Michaela?
No podem parlar d'ella.
Temes de confidencialitat.
Ai, perdoneu.
Vinga, s'ha acabat la pausa. Som-hi.
- Digues, Peter. - Jose.
Ves amb compte, maca.
Amb què?
Simone.
Perdona, sí.
Mira, no ha clicat m'agrada al missatge picant.
L'ha vist, però no m'ha respost. Sol respondre de seguida.
- Potser no té cobertura. Està volant. - Ho saps del cert?
Suposo que sí, perquè no diu res. Quieta.
I les fulles de rosa?
Segons el manifest de vol, s'ha enlairat a les 21:30 h.
- Avisa'm quan t'ho confirmin. - Sí, és clar.
No el facis miques.
- No aparco cotxes. - Perdona, com que t'acostaves a mi…
Vas vestida… com si aparquessis cotxes.
- Són allà. - Ja…
- Em sap greu. T'acompanyo a la cuina? - No vaig cap allà.
Llavors no ets…? Perdona, no ets del càtering?
Vas tota de negre i portes un pentinat molt imaginatiu.
Hosti.
- No treballo aquí, soc amb ma germana. - Ah, i qui és?
La Simone.
La Simone? L'ajudant?
Exacte.
Guaita.
Ets la seva germana?
- No sé com explicar-t'ho més clar, tu. - Perdona.
Parlo sovint amb la Simone i no m'havia dit que tenia una germana.
Doncs ja tocava. La vaig criar sola a Buffalo.
- A Buffalo, Nova York? - Vivíem allà.
Ella va estar amb famílies d'acollida fins em van donar la seva custòdia, però…
I tu, qui ets?
L'Ethan Corbin.
Ethan Corbin III, per ser precisos. Visc aquí a la vora.
No ben bé a la vora, sinó tot recte, al final del carrer.
La Simone potser t'ha parlat de mi.
No.
Així… t'acompanyo a dins?
No.
Entesos. Aleshores caminaré pròxim a tu, com a l'època victoriana, d'acord?
No pot ser. Us heu conegut?
Sí, fa un moment.
D'acord.
No ens han presentat formalment perquè…
- L'he pres… - per l'aparcacotxes.
- No pot ser. - Sí.
Vaig a buscar begudes.
- Què prendrà, senyoreta? - Jo passo.
- El de sempre per a vostè, Srta. DeWitt? - Sí, gràcies.
Quin pallasso. Aquesta casa fa fàstic.
- Et falta poc? - Ja t'he dit que estic treballant.
Vull parlar amb tu i no quedar-me a la casa de convidats.
Què és, això? Una cerimònia?
Sisplau, Devon, ves-te'n a la caseta.
Em quedaré allà al darrere. Ningú s'adonarà que hi soc.
Tothom s'adona que hi ets. Vas vestida de roadie.
No passa res. Em portaré bé.
Acosteu-vos tots.
Ei. Ah, gràcies.
Doncs no tenia ni idea que eres de Buffalo.
Sí, al nord de Nova York.
Sí, però sonava com si visquessis a Westchester o a Darien, Connecticut.
Ningú sap on és Buffalo. Val més dir al nord de Nova York.
Jo em pensava que havies estudiat a Yale.
Sí, exacte.
La gent que no és benestant també pot estudiar a Yale.
- Oi? - I tant.
I això de les famílies d'acollida?
Suposo que devia ser duríssim. Em sap molt greu per tu.
Començarem fent el de sempre.
Ostres, té un ceptre?
- A cada promontori… - Per què?
…a cada platja corbada…
…a cada gra de sorra, hi ha la història de la Terra.
- Què fa? - Hi ha quelcom que ens cura…
És un poema de la Rachel Carson, la nostra patrona. Comencem així.
La garantia que l'alba ve després de la nit,
i la primavera, després de l'hivern.
El canvi és etern,
el canvi és vida.
Ei, ei.
- No hi ha dubte: és una secta. - Ara…
- Ets d'una secta. - Prou.
Tinc l'honor d'anunciar-vos que aquest matí hem…
Però tu de què vas?
- alliberat el Barnaby, el falcó pelegrí. - Deixa'm!
- Sap allò de l'acollida? - Sí, i què?
A mi m'importa. És el meu passat. Jo decideixo a qui l'hi explico.
No sabia que calia amagar-ho a aquests rics desgraciats.
No és cap desgraciat, és…
el meu nòvio.
No siguis cruel. És més vell que Matusalem.
No l'hi diguis a ningú, Dev, però estem junts en secret des del juny.
- Digue'm que no ho explicaràs. - No fas broma?
No.
Té aneguets a l'americana.
- A mi m'agraden. - Què dius? T'agrada el seu Rolex.
El gran acte benèfic de l'any, la gala del Dia del Treball, és dilluns.
No saps res de la nostra relació.
Sé que passes de mi per culpa d'aquesta dona trofeu
i perquè et tires el senyor Aneguet.
No, són amics meus.
Madura d'una vegada. Ets la minyona!
…suport…
Què us deia?
Els guanys ajudaran…
Queda't aquí.
…del nostre nou resident, el Winston, l'aligot cua-roig.
- Feu un "ei, ei"? - Ei, ei!
Ei, ei!
Hola.
Anem a fer un passeig, tu i jo.
Què et sembla aquesta vista?
On és la Simone?
M'encanta quedar-me aquí per observar-la.
Em recorda l'època de Moby Dick.
Genial.
Tots aquells mariners que xocaven contra les roques.
Aquella sangada.
De vegades em sembla que el cant trist
de les balenes.
Tu les sents?
El cant trist de les balenes.
- Escolta, vaig a buscar la Simone. - Ja és aquí. Gràcies.
Això… es per a tu.
I què és?
Obre'l.
I això? ¿Per què em doneu…
deu mil dòlars?
És un regal.
A veure…
- No vull diners teus. - Cuidar d'un pare ja gran és una despesa.
No.
No està bé, Michaela. No he vingut a demanar-te diners.
He vingut perquè
vull que ma germana…
m'ajudi.
I voilà.
- Jose. - Sí, mi amor.
Pots dur la Devon a l'hostal Whaler?
T'hi hem reservat una suite i demà al matí agafaràs el primer vol.
Classe preferent.
Què dius?
- Em fas fora? - Tenim el cap de setmana atapeït i…
Sí.
Podem parlar en privat?
Crec que val més que te'n vagis, Devon.
Escolta!
Deixaràs que aquesta tia em suborni perquè marxi?
- Per aquí. - Espera.
Ha sigut fabulós conèixe't.
Simone!
Bon viatge.
Apa, marxem, va.
Vols anar a veure l'antic far?
Té una gran vista quan es pon el sol. T'hi duré.
No.
Gràcies.
No t'ho prenguis tant a la valenta.
Quant t'han donat?
- Deu mil dòlars. - Ah sí? Vaja, doncs…
no està malament.
L'hostal Whaler està força bé.
Perdona, quan puguis, si no et fa res, me'l podràs signar?
Passo de signar-lo.
Si no el signes, tot això serà un xou.
Tu signa'l i oblida't que has vingut.
Entesos.
Vols seure al davant amb mi?
Et deixaré fumar.
Retira això que has dit dels Dolphins i la Superbowl.
No, deixa que t'obri la porta, va.
No cal que ho facis.
El cotxe serà aquí a les 8:00 h per portar-te a l'aeroport.
Gràcies.
De res.
Ai, no.
Però què fas?
- Tinc dona i un fill. - Ai, perdona'm.
Hosti.
És una mania que tinc.
Llepes la gent?
No era la meva intenció…
No ho faig expressament.
Faig teràpia per SMS.
- Per SMS? - Sí, és un terapeuta que m'escriu.
Els de debò surten molt cars i…
Et falta un bull.
La reserva és al teu nom, però paga ella. Així que no et tallis, sents?
- Escolta. - Sí?
Em sap greu.
No hi fa res.
D'acord.
Fes el favor de no llepar ningú allà dins.
No, tranquil.
Molt bé.
Merda.
Hola, pare, tot bé?
No, ha entrat algú.
No, ja t'ho he dit. Te'n recordes? És el meu amic Raymond.
El Ray de l'institut?
- Aquest no va a l'institut, és grandet. - En tinc 32.
Li he dit que t'anés a veure.
Està bé, mira pel·lis. Marxo.
No, queda't. Fes-li la pizza i talla-l'hi a bocinets.
Quan vindràs a casa?
Demà. I al matí, el Ray et donarà les pastilles.
Qui, jo?
On ets, reina? Et trobo a faltar.
Gràcies, pare. Sí… soc amb la Simone.
La Simone? Per què no m'havies dit?
Com li va?
Molt bé. Superbé, i està molt contenta de veure'm.
Passem una bona estona juntes.
De debò? Li va tot bé?
No sé res d'ella. Saps si rep els meus correus?
No ho sé, pare.
Digues a la Simone que l'estimo.
I que si mai vol venir a casa, m'encantarà veure-la.
Sé que no m'ho mereixo.
He de penjar, d'acord?
- Anem parlant. - No, espera.
La puc ajudar?
I tant.
Carregui-ho tot a l'habitació 19.
Gràcies.
Molt bé, aquí ho te.
Hola, vol prendre res?
Aigua amb gas i el que prengui ell.
- Em convides a una copa? - Són despeses.
- Gràcies. - De res.
Que vagi de gust.
Així,
d'on ets?
Ens en podem anar o vols fer-la petar una estoneta?
Si, una estoneta.
Que maco.
Soc la Christina
Grey, de Seattle.
Soc magnat tecnològica.
- Vaja. - Sí.
- Diria que t'ho has inventat. - Ara tu.
Soc el Jordan St. Clair de Los Angeles.
Soc agent immobiliari, fabrico sabatilles esportives
i el iot de fora és meu.
Ostres.
Et volia proposar d'anar a la meva habitació, però un iot…
És molt millor.
Ja l'hem feta petar prou?
- Sí. - Molt bé.
Em puc acabar la beguda?
No ho sé. Te l'acabaràs a glopets?
- El moll és per aquí. - De debò tens un iot?
I les claus.
T'ESTIC ESPERANT
T'he portat això.
Espera, com és que el tens tu?
Anderson's Beef on Weck. És de ma germana.
- Què vol dir? - És de ma germana.
Coneixes la Simone?
És la teva germana?
Mare meva.
- També surts amb ella? - No.
Surt amb l'Ethan, el meu cap. Aquest vaixell és seu.
Em pensava que era teu.
Soc el capità.
Perdona, com que jugàvem a dir mentides.
M'he tirat el noi del vaixell del nòvio de ma germana
al llit on s'ho fa amb aquest nòvio.
Hosti, perdona.
Però no era mentida que m'agrades.
Aquí sota teníem força química, no et sembla?
Va, dona, de debò et dius Christina?
- No, Devon. - Sí.
Ets el segon que em tiro avui.
D'acord.
M'agradava jugar a les mentides.
No ho diguis.
- Me n'he d'anar, ja ho saps. - No.
El vol del Peter té retard i la Kiki està neguitosa.
Ja, però et puc dir una cosa?
- I si…? - Què? Digues.
No, deixem-ho
Sé que aquest matí ens ho hem dit de passada, però…
T'estimo de veritat, Simone.
Estic enamorat de tu.
Ho vull saber tot de tu,
de la teva infantesa.
Si m'estimes, no m'obligaràs a parlar-te'n.
Parla'm una mica de la teva família.
Bé, tenia mare,
però va morir.
Tinc pare.
No ens parlem.
Tinc una germana.
- Sí. - Ella.
He esborrat tota la resta.
Vas viure en acollida?
Sisplau, no…
- D'acord. - Gràcies.
Entesos.
Però m'has sentit quan t'he dit que estic enamorat de tu?
Jo també t'estimo.
És la casa del penya-segat?
No té pèrdua.
Hi ha un telescopi si la vols veure.
Què passa allà?
- Semblen d'una secta. - Ui, que no et senti la Michaela.
Per què hi ha tantes càmeres?
Es veu que controla tot el que menja el personal.
Sí, m'ho han dit.
A ta germana li diuen mini Michaela.
És el que sol fer.
Es deixa endur pels demés.
Es perd.
- Soc l'única que coneix bé la Simone. - I com és?
Una nena traumatitzada que sempre vol fugir del passat.
Avui l'he vist molt estranya.
És com si tingués
- una buidor a la mirada. M'entens? - Sí.
Com un zombi.
No ho sé.
Però no la vull deixar allà.
Barnaby!
Ai no!
No!
Barnaby! No!
BASADA EN L'OBRA ELEMENO PEA DE MOLLY SMITH METZLER
Subtítols: Cristina Casas Peregrina