Tak jo, Barnaby.
Dobře, drahoušku.
Je čas vyrazit.
Miluju tě.
Jen si leť.
POLICIE BUFFALO OKRSEK B
Ahoj, tady Simone.
Teď nemůžu volat, ale nechte mi vzkaz…
SIRÉNY!
Ježíši.
Měli jen něco přes dvě hodiny.
Do hajzlu.
Měli čelit nejstrašnějšímu nepříteli, se kterým se Spojené státy utkaly.
Americké jednotky poprvé…
Tati.
…stanou tváří v tvář Hitlerově zákopové obraně.
Teprve jdeš domů? Neslyšel jsem auto.
Jo, měla jsem krušnou noc. Zabavili mi ho.
- Už zase? - Ježíši! Hlasitěji ten film řvát nemůže?
Nech ho jet. Mně se líbí, dělá mi společnost.
Co to je?
Jedlá kytice. Byla na schodech.
Co že to je?
No…
Kytice poskládaná z ovoce. Určená k jídlu.
Kdo nám to sakra poslal?
HLAVU VZHŮRU! PUSU, SIMONE!
Simone.
Proč nám posílá ovoce?
Protože je to sebestředná…
proradná děvka.
Takhle o sestře nemluv.
Je hodná, že to poslala.
- Jahoda! - Do prdele se vším.
Tati,
v kuchyni máš pivo a mraženou pizzu.
Tak zatím.
Kam jdeš?
- Mrcha! - Devon!
TA NEJLEPŠÍ CYKLOSTEZKA #PORTHAVEN
Svině.
ČETBA NA PLÁŽI
DEVON SIRÉNY!
Hej.
Ethane.
Už musím jít. Přijdu pozdě do práce.
- Ne. Simone, počkej. - Ne, musím jít.
- Počkej. - Mám toho moc.
- Zůstaň. - Nemůžu přijít pozdě.
Ne, počkej. Dostal jsem ten nejbláznivější a nejúžasnější nápad.
Co kdybys o nás Michaele prostě řekla?
- Fakt vtipný. - Vždyť jí to bude fuk.
Blázníš? Určitě jí to fuk nebude.
Je moje šéfka a řekla mi, že s nikým místním chodit nemůžu.
Jo, ale to je naprosto uhozený.
Náš letní románek stejně brzy skončí.
Jauvajs.
No, chápeš, z logistického hlediska.
Z praktického.
V pondělí je Svátek práce,
takže všechny letní románky…
kategoricky skončí.
Povídej mi ještě něco o logistice. Je to fakt sexy.
Jasně, ale už fakt musím jít, takže…
Uvidíme se později. Dobře, lásko?
Počkej.
Neřekla jsi mi právě „lásko“?
Spěchám. Neřekla…
To mi nezní jako kategorický konec.
- Co… - Už půjdu.
- Počkej… - Tak čau.
Počkej. Pojď sem.
- Dobře. - Pojď sem.
Lehčí zpoždění mít můžeš.
- Jo. - Jo.
Jo, zůstaneš.
SIRÉNY
„EXIL“
Panebože.
Něco tě žere, Růžovonožko?
Pojďte.
Zákaz kouření, slečno.
Neslyším.
Na palubě se nekouří. Zapalte si, a dostanete pokutu.
Poplujeme dvě hodiny,
Paule.
Potřebuju mít něco v puse.
Známe čas příjezdu?
Sleduje ji někdo?
Za minutu.
Začínáš chodit dost natěsno.
- Co v tom je? - Kurkuma, včelí pyl, zázvor.
Zázvoru se vyhýbá, znovu.
- Nevypije to? - Znovu.
No bezva. Doufala jsem, že budu míchat další.
Tyhle musí pryč.
Vyšilovala by.
- Paní Kellová. - Ahoj, Kiki.
Bože, vem mě za ruce. Ještě se mi třesou.
Nejdřív váhal,
ale pak roztáhl křídla a vznesl se k nebi.
Bylo to něco nádherného.
Jsem na něj hrozně hrdá.
Gratuluju.
- Hej, hej. - Hej, hej.
Paní Kellová, vaše smoothie.
Díky moc, Patrice.
Dnes ne.
V kolik se dnes Peter vrátí?
Přišlo mi upozornění, že odlet z Tokia měl zpoždění,
ale uvidím, co se dá zjistit.
Zeptej se Liama.
Peter mu dal k Svátku práce volno.
Panebože.
- Měla jsem ti taky dát volno? - Na to gala? Ne, to bych nedovolila.
- Ten čas příjezdu zjistím. - Super, díky.
Jo, šaty máš hotové. Dneska mají přiletět.
V neděli ráno si je vyzkoušíš.
Ideální.
Řekla jsem Tomovi, že chceš zlaté stíny.
Ne, bronzové.
- Chci bronzové. - Bronzové? Jasně, promiň.
Bronzové stíny.
Pošleme Peterovi sextovku, ať ví, že už se na manžela těším.
Jo, dobrý nápad.
Tak, už můžeš.
- Jo. - Dobře.
Tak jo, ukaž víc prsa. Trochu víc je zmáčkni.
- Dobře. - Jo, tak, a bradu nahoru.
Sexy, děsně sexy.
- Jsi fakt bohyně. - No tak, nech toho.
Ne, fakt jsi.
Buď vulgární, ale zase ne příliš.
Dobře.
Chci si tě osedlat,
hned jak dorazíš domů,
taťko.
- Pěkný. - Pěkný.
- Po návratu nás čeká pár věcí, co hoří. - Třeba?
Někteří potvrdili účast až teď. Zkontrolovala jsem náš rozpis.
- A kolik hostů přijde? -110.
A John Legend slíbil vystoupení, když je to pro tak dobrou věc.
Výborně.
- Musíme napsat můj přípitek. - Hotovo, máš ho v cloudu.
- Co bych bez tebe dělala? - Našla si novou asistentku?
Ne.
To nikdy.
Jsi nenahraditelná.
Nechci si ani představit svět, kde tě u sebe nemám.
Já taky ne, Kiki.
Nevíte náhodou, kde najdu tenhle dům?
Jistě, Cliff House zná každý.
Odvoz stojí 75 babek.
- Prázdninové ceny. - Sakra.
Nebo běžte pěšky.
Poslední dům na konci cesty, pár kilometrů za majákem.
Pár kilometrů za majákem?
Jo.
Ahoj, Joeli.
Paní Kellová, zdravím.
- Jak se mu daří? - Naprosto skvěle.
- Kde je? Můžu ho vidět? - Jistě.
Jen pojďte dál.
Tak jo.
Vypustila jste Barnabyho ven tady na Grand Pointu
a teď už je tady.
Chytil jihozápadní vítr. Opravdu si věří.
Říkala jsem, že to zvládne.
Ty jsi říkal, že je moc brzy, ale já ho znám.
Měla jste pravdu. Úžasně se zotavil.
Většina záchranných organizací by nad ním zlomila hůl.
My nejsme jako většina. Kde je náš nový návštěvník?
Přímo tady.
Ahojky!
Ahoj.
Ahoj, mrňousku.
Jak se jmenuješ?
Co říkáš na tohle?
Ahoj.
Hodný.
Jo.
Winstone.
Těší nás, že ses zastavil.
Bože.
Do prdele!
Přestaň o mně mluvit, Jose.
- Však ne. - Vím, že mě pomlouváte.
V tom vašem hromadném chatu.
V jakém hromadném chatu?
Proč jsou modré?
Hortenzie bývá modrá.
Ne, chtěli jsme bílou nebo bílou s modrým nádechem.
Nikdy modrou. Kdo je převzal?
To netuším.
Dobře.
Teď všichni poslouchejte. Máme tu víkend a Svátek práce.
Kellovi budou mít každý den hosty
a v pondělí pořádáme formální galavečer.
Musíme fakt pořádně zabrat, jasné?
Všechny detaily schvaluju já.
Jo. Simone je teď kapitánka.
Sklapni, Jose.
Pošlu ty květinářky znovu i sem.
- Simone. - Co?
U domu se na tebe ptá tulačka. Přivlekla nějakej bordel.
Cože?
Tvrdí, že je tvoje sestra.
Panebože. To ne.
Ať to není Devon. Ne.
Ne.
To ne.
Ne.
Ne, Devon, ne.
- Ne. Proč? - Neser mě, ty mrcho!
- Jedlá kytice? - Jak jsi zjistila adresu?
Tátovi najdou počínající demenci,
a ty pošleš koš s ovocem?
Tak jo, vidím, že jsi naštvaná, ale teď se mi to fakt nehodí.
- Pořádáme sešlost. - Jasně.
Tak mi nemáš posílat ovoce, ty pitomá krávo!
Vítejte, dámy.
Sklenky a mlsky čekají vzadu. Děkuju vám.
Co je tohle za místo? A proč všichni vypadáte jako kraslice?
Hele, Devon, teď si nemůžu povídat. Jsem v práci.
- Já tu pracuju. - Pracuješ furt.
Už měsíce mě posíláš do hlasovky.
- Jo, je hlavní sezóna. - Co je sakra hlavní sezóna?
Tou dobou se sem sjede smetánka vyletnit.
Kdo jsi?
- Devon. - Ne, vážně.
Vypadáš jako dečka. Kde máš tetování?
Odstranila jsem je.
- Naše sesterský tetování? - Působilo lacině.
Tak lacině?
A obličej máš taky nějak divnej, ne?
- Provedla sis s ním něco? - Ne.
Panebože.
Ty máš plastiku nosu?
- Ne, já… - Kdy jsi šla na plastiku?
Napravili mi vychýlenou přepážku. Kiki má známého.
- Kdo je sakra Kiki? - Michaela, moje šéfka.
Smím jí říkat Kiki, což je opravdu jedinečná pocta.
Zdravím, děvčata. Běžte přímo dozadu, jo.
- Kraslice. - Jasně.
Devon.
Musíš odejít.
- Kam? - Já nevím.
Jasný? Prostě kamkoli, pryč odsud.
Simone, strávila jsem 17 hodin na cestě, abych tě viděla.
Tak jsi měla prvně zavolat.
- Nemám na tebe čas. - Nevím, proč mě to nenapadlo.
Tak si ho udělej.
Jinak teď půjdu na sklenky a mlsky se všema těma barbínama.
Ne.
To neuděláš.
Dobře, tak fajn.
Schovám tě v domku pro hosty, dokud to neskončí.
Hej! Ukliďte to.
Tohle furt ještě patří jim?
Jo, je to celý areál.
Já myslela, že jsou pracháči, ne oligarchové.
- Kdo je ten chlap? - Peter Kell z Kell Securities.
Slavný hedgeový fond.
Je to miliardář.
Hajzl.
Ve skutečnosti je fakt moc milej. A Kiki zrovna tak.
Jo? A ta dělá co?
Byla to vysoce postavená advokátka,
ale teď se věnuje dobrovolničení a boji za práva zvířat.
- Mrcha. Děvka. - Hej!
Promiň. Boháči mi spouští Touretta.
Dobře, na nic tady nesahej.
Nemluv. S nikým.
Nesedej si na nábytek a nesahej na ložní prádlo.
Zeus, zapni klimatizaci.
Bezva, Georgia O’Keeffe. Tu mám taky.
Ne, nemáš. Tohle je originál.
- Dobře, zase přijdu. - Kdy?
Až skončím s prací.
Jo? Můžeš si namíchat drink. Ale na horní polici nesahej.
Já nepiju.
- Nepiješ? Odkdy? - Abstinuju.
Snažím se abstinovat už půl roku.
- Proto jsi mi psala „Sirény“? - SOS kód na hovno, když nereaguješ.
Táta se mě furt ptá, kde je máma.
Paměť se mu zhoršuje.
Minulej týden zabloudil cestou na veteránskej úřad
a policie ho našla na parkovišti u 7-Eleven.
Musím ho vozit na všechny lékařský prohlídky.
- Vyzvedávat mu léky. - Pošlu ti peníze.
Ne, potřebuju s tátou pomoct.
- Ten u mě skončil. - Smůla, je to i tvá práce.
Naprosto šílím z toho, jak se to všechno pokouším dělat sama.
Čeká nás těžký rozhodování.
Brzy se o sebe už nepostará.
- To není můj problém. - Simone.
Kdo je to?
Kiki. Panebože!
Ahoj!
Hosté se shromažďují.
Tohle je moje sestra Devon.
Prostě se tu objevila.
Naprosto neohlášeně.
Věděla jsem, že máš sestru?
Určitě jsem ji zmínila, jo.
Dobrý den.
Dobrý den, Devon.
Já jsem Michaela… Kellová.
Jak se daří?
Máte…
Máte vážně bezva barák.
Vy máte vážně bezva sestru.
Nejste si moc podobné, co?
Ne.
Devon je po tátovi. Já jsem víc po mámě.
Bejvávalo, než sis tak dojebala nos.
Mimochodem, až příště někdo z vašich známých
bude mé sestře dělat plastiku,
možná mi dejte vědět.
V celkové anestezii se umírá. Ani jsem o té operaci nevěděla.
- Já nevěděla o vás. - Teď už víte.
Páni.
Fakt…
Nemůžu uvěřit, že spolu vy dvě právě mluvíte.
Hlavou se mi honí: „Cože?“
Je to síla.
Já vím. Je to úžasné.
A chci vám jen říct, že tu vaši sestru naprosto zbožňuju.
Je miloučká a laskavá a hodná
a už od první chviličky jsme opravdové přítelkyně.
- Že? - Jo, od začátku.
Bylo to splynutí myslí.
To ti přeju. Já běžně nedokážu kámošit s někým, kdo mi platí.
Dobře.
Teď už pojďme na recepci.
- Jo. - A nechme tvou sestru vybalit.
Nezůstane tady. Jen jsem ji sem prozatím uklidila.
- Dobře. - Jo.
Jo, prostě se nastěhuju k Simone.
- Kde vlastně bydlíš? - Tady, blbko.
Bydlíš tam, kde makáš?
Coby asistentka mám apartmá v hlavním domě.
Aha. Tak asi přece jen zůstanu.
V pořádku. Rádi vás tu pohostíme.
Kde máte zavazadla? Pošlu pro ně.
Žádný nemám. Jen si vyperu spoďáry ve dřezu.
Výborně.
Proč jsi mi neřekla, že máš sestru?
Nemluvím o ní právě proto, že se chová takhle.
Vždycky se takhle zjeví a celou mě vymáchá ve svých krávovinách.
Moc mě to mrzí, Kiki.
- Mám ji přimět odejít? - Ne, když už vážila tu cestu…
Zítra ji odsud dostanu.
Co myslíš, že chce?
To, co vždycky. Abych se cítila provinile, že jsem opustila Buffalo.
- Mám něco mezi zuby? - Ne. Já?
Perfektní.
Dech?
Deset z deseti.
A já?
Šest.
Dám ti žvýkačku.
Božínku! Kiki, vypadáš ohromně.
Dnešní sbírka bude veleúspěšná.
Cítím se tak energicky. A šťastně.
Pojďme zachránit divokou zvěř, mrchy.
Jasně!
Ahoj, Rayi.
Kde sakra jsi? Už dvě hodiny máš směnu.
Díky, že voláš. Mám prosbu.
Ne, D. Mělas už být tady.
Dal jsem ti směnu.
No, tak tu teda nestihnu.
- Co to plácáš? - Musela jsem z města.
Devon, tohle je tvoje práce. Jestli nepřijdeš, musím tě vyhodit.
Rayi, víš, že mě nemůžeš vyhodit.
Poslyš, stav se u mě doma a zkontroluj mi tátu, jo?
Cože? V žádným případě. To neudělám.
Pyžamo má v sušičce.
Dej si s ním pivo. A pomoz mu natřít zadek krémem.
Hovno! Nebudu dělat tvýmu tátovi chůvu. Musím se věnovat restauraci.
Zavolám tvojí ženě.
- To není vtipný. - Řeknu jí, že jsi můj občasnej nabíječ.
Takhle mi neříkej.
- To bolí. - Znám její číslo.
Ale neznáš.
716-847-1065.
Řekni mu, že před večeří dorazím.
Potřebujete něco?
Jo, snažím se dostat ven, ale nejde to.
Omlouvám se. Zkuste to teď.
Mimochodem, na celém pozemku platí přísný zákaz kouření, slečno DeWittová.
Haló?
Ježíši Kriste!
Do prdele zasraný! Do prdele!
Ježíši!
Tady se nesmí kouřit.
Jsem venku. Tady už jsem venku.
Kdepak.
Jste v rezervaci. Ve federálně chráněné rezervaci.
Kouření zakázáno. Prosím, nezapalujte si.
- Jednou si potáhnu. - Vy to nechápete, madam.
Ne, vy to nechápete, chlape.
Po dvojitý směně ve Falafel Balls a noci v base
jsem spala až v posraným autobuse.
Hodíte mi aspoň kostičku, prosím?
Vy fandíte Bills?
Jo. Bills, do toho. Proč? Vy taky?
Já Dolphins.
Jo.
Srát na Chiefs?
Chiefs ať si naserou.
- Srát na Chiefs. - Jo.
Máme tady plácek. Za mnou.
Tady, vidíte?
Žádné kamery.
To jsou zaměstnanci.
Tohle je Missy, Eddy. Kluci.
Tohle je Simonina sestra Devon.
Hrabe ti, Jose? Všechny nás ségře práskne.
Klid. Je v pohodě.
Prověřil jsem ji. Chce si jen dát cígo.
Dej mi bagel.
Vám teda vyhládlo, co?
Do pondělního gala máme zákaz sacharidů.
- Umírám hlady. - To zakázala Michaela?
Nesmíme o ní mluvit.
Smlouva o mlčenlivosti.
Aha, omluvte mě.
Kluci, pauza skončila. Tak šup, jdeme.
- Ano, Petere. - Jose!
Dávej si pozor, ségra.
Na co jako?
Simone.
Omluvte mě. Jo?
Koukni se na to.
Tu sextovku nám nelajknul.
Viděl ji, ale neodpověděl.
Většinou hned odpoví.
- Možná ztratil signál. Letadlo už letí. - Určitě?
Jo, podle mě jo. Přestal se ozývat.
Stát.
Kde je ta růže?
V dokumentech stálo, že odlétá v 21:30 místního času.
- Dej mi vědět, až ti to potvrdí. - Jistě.
Nepohřběte mi ho.
Nejsem personál.
Bože, promiňte.
Šla jste přímo ke mně a jste oblečená jako obsluha parkoviště.
- Tamhle. - Jo, ten…
Omlouvám se.
- Smím vás doprovodit do kuchyně? - Tam nejdu.
Vy nejste… Promiňte, nejste číšnice?
Jste celá v černém a máte ležérní účes.
Jo.
Nejsem personál. Jdu za svou sestrou.
Aha. Kdo je vaše sestra?
Simone.
Simone? Ta asistentka?
Jo.
Aha.
- Takže jste její sestra? - Jasněji už to říct neumím, kámo.
Promiňte.
Se Simone spolu často mluvíme a nikdy se o sestře nezmínila.
No, tak to měla. V Buffalu jsem ji prakticky vychovávala.
- V Buffalu? - Jo, tam jsme vyrůstaly.
Teda já. Ona byla u pěstounů, než jsem ji získala do péče, ale to je…
Ty jsi kdo?
Ethan Corbin.
Nebo přesněji Ethan Corbin III.
Bydlím vedle.
Tedy, ne úplně vedle. Až na konci téhle cesty.
Simone se o mně možná zmínila.
Ne.
No, a můžu vás doprovodit dovnitř?
Ne.
Dobře.
Tak jen půjdu vedle vás jako za viktoriánských časů, ano?
Ne, vy jste… Vy dva už se znáte?
- Ano, jen kratince. - Jasně.
Nebyli jsme řádně představeni, protože…
- Myslel jsem… - Měl mě za personál.
- To ne. - Jo.
Skočím nám pro pití.
Co si dáte, mylady?
Nezájem.
- A pro slečnu DeWittovou jako obvykle? - Jo, díky moc.
To je ale debil. Je to tady děsný.
Už budeš končit?
Říkala jsem, že jsem v práci.
Já si přijela promluvit, ne prosedět den v divným baráku.
Co to tady je? Nějakej obřad?
Devon, prosím tě, vrať se do domu.
Budu sedět vzadu. Nikdo si mě ani nevšimne.
Všichni si všímají. Jsi oblečená jak na festival.
Klid, nebudu dělat ostudu.
Pojďme do kruhu.
Ahoj!
Děkuju.
Poslyš, nějak jsem netušil, že jsi z Buffala.
Jo, ze severního New Yorku.
Jo, ale spíš mi to znělo tak, že jsi z Westchesteru
nebo z Darienu v Connecticutu, víš?
Nikdo neví, kde Buffalo leží, tak je lepší říct severní New York.
Jasně, ale měl jsem tě za absolventku Yaleu.
Já jsem absolventka Yaleu.
I lidi z nemajetných rodin můžou chodit na Yale.
- Ne? - Jo.
A taky jsi byla v pěstounské péči?
To jsi zažila těžké časy.
Moc mě mrzí, čím sis prošla.
Začneme jako vždycky.
To jako drží žezlo?
- Na každém výběžku… - Proč?
…na každé vinoucí se pláži…
…na každém zrnku písku se píše příběh Země.
- Co to? - Jak nekonečně léčivě působí…
Báseň naší patronky, Rachel Carson. Tou začínáme vždycky.
Jistota, že po noci přijde svítání
a po zimě zase jaro.
Změna je věčná,
změna je život.
Hej, hej.
Hej, hej!
- Tohle je oficiálně sekta. - A nyní…
- Jsi v sektě. - Přestaň.
S velkou hrdostí vám oznamuji, že byl dnes ráno…
Co máš za problém?
- …vypuštěn Barnaby, sokol stěhovavý. - Nech toho!
- Řeklas mu o pěstounský péči? - Není to fuk?
Mně to fuk není.
Je to moje minulost. Je na mně, komu o ní povím.
Promiň, já nevěděla, že to tajíme prachatým kreténům.
Není to kretén. Je…
Je to můj kluk.
Simone, nebuď zlá.
Je mu 400 let.
Nesmíš to nikomu říct, Dev,
ale od června spolu tajně chodíme.
- Slib, že to nepovíš. - Počkat, to není vtip?
Ne.
Na saku má kačenky.
Mně se jeho kačenky líbí.
Ne, líbí se ti jeho rolexky.
Naše největší sbírka roku, Galavečer Svátku práce, bude toto pondělí.
Nic o našem vztahu nevíš.
Vím ale to, že na mě sereš, protože obskakuješ tady madam
a šukáš s panem Kačenkou.
Ne. Tohle jsou moji přátelé.
Nebuď jak malá.
- Jsi služka! - …podpoří…
Kde jsem to byla?
Výtěžek podpoří…
Ani se nehni.
…našeho nejnovějšího obyvatele Winstona, mládě jestřába rudoocasého.
Uslyším „Hej, hej“?
Hej, hej!
Hej, hej.
Vítejte.
Pojďme se spolu projít.
Co říkáte na ten výhled?
Kam zmizela Simone?
Ráda tady stávám a kochám se.
Myslím u toho na časy Moby Dicka.
Jasan.
Na všechny ty námořníky,
co ztroskotali na útesech.
Všechnu tu krev.
Někdy mám dojem,
že ještě pořád slyším velryby zpívat jejich truchlivou píseň.
- Slyšíte ji? - Truchlivé velrybí písně, jo.
- Poslyšte, fakt potřebuju najít Simone. - Tady je. Děkuju.
Tohle je pro vás.
Co to je?
Podívejte se.
Co to je? Proč mi dáváte…
Deset tisíc?
Dárek pro vás.
Já…
Nechci vaše peníze.
Ne, péče o stárnoucí rodiče znamená obrovské výdaje.
Ne.
Ne, Michaelo, to nejde. Já nepřijela pro vaše peníze.
Jsem tady, protože…
Chci, aby mi sestra…
pomohla.
A voilà.
- Jose. - Si, mi amor.
Odvezl bys Devon do Whaler Innu?
Přespíte v Admirálském apartmá
a zítra ráno odletíte prvním letadlem, v obchodní třídě.
Promiňte. Cože?
Vyhazujete mě? To…
Máme strašně nabitý víkend, takže…
Jo.
- Můžeme si promluvit v soukromí? - Spíš byste už měla jít, Devon.
Haló?
Fakt tu svini necháš nacpat mi úplatek za to, že zmizím?
- Tudy, prosím. - Počkat.
Moc ráda jsem vás poznala.
Simone!
Šťastnou cestu.
Hej, jdeme. No tak.
Nechcete vidět ten starý maják? Je tam nejlepší výhled na západ slunce.
Můžu to vzít kolem.
Ne.
Díky.
No tak, neberte si to tak osobně.
Kolik vám dali?
Deset tisíc dolarů.
Deset tisíc?
Teda, to je…
To není špatné.
A Whaler Inn je taky fajn.
Promiňte, ale až to půjde, pokud by vám to nevadilo,
- podepíšete to? - Ne, mlčenlivost nepodepíšu.
Když nepodepíšete, bude z toho další scéna.
Podepište a na tohle místo zapomeňte.
Dobře.
Chcete jít za mnou dopředu?
Nechám vás kouřit.
Koukejte to vzít zpátky, až Dolphins vyhrají Super Bowl.
Tak jo. Ne, já vám otevřu, prosím vás.
To nemusíte.
V 8:00 vás tu vyzvedne auto a odveze vás na letiště.
Díky.
Jo.
Ale ne.
Co to děláte?
- Jsem ženatý. Mám syna. - Jo, promiňte.
Bože.
Je to prostě… takovej můj zlozvyk.
Olizujete lidi?
Je to prostě nutkání, jen…
Nedělám to schválně.
S někým už si o tom píšu.
Píšete?
Jo, mám terapeuta na dálku.
Opravdickej je moc drahej, takže…
Jasně, bláznivko.
Pokoj je na vaše jméno.
Dala jim svoje platební údaje, tak se koukejte vyřádit, jo?
- Jose. - Jo.
Vážně mě to mrzí.
V pohodě.
Dobře.
Ale uvnitř prosím nikoho neolizujte.
Nebudu.
Dobře.
Sakra.
- Ahoj, tati, všechno v poho? - Ne, někdo se sem vloupal.
Ne, psala jsem ti, vzpomínáš? To je můj kámoš Raymond.
Ray ze střední.
Není ze střední. Je starej.
Je mi 32, pane.
Přišel tě zkontrolovat.
Je v poho, kouká na filmy. Já mizím.
Ne, zůstaň, ohřej mu pizzu a pak mu ji nakrájej na kousky.
Kdy se vrátíš?
Zítra.
A ráno ti Ray přinese léky.
Cože? Fakt?
Kde jsi, zlato? Chybíš mi.
Díky, tati.
Jo, já… jsem se Simone.
Simone?
Proč jsi mi to neřekla?
Jak se jí daří?
Parádně.
Jo, fakt dobře. A je děsně ráda, že jsem tady.
Tak si spolu prostě po sestersku užíváme.
Vážně je v pořádku?
Neozývá se mi. Chodí jí moje e-maily?
Nevím, tati.
Vyřídíš Simone, že ji mám rád?
A kdyby chtěla přijet domů na návštěvu,
strašně rád se s ní zase uvidím.
Vím, že si to nezasloužím.
Poslyš, musím končit.
- Tak zatím! Čau. - Počkat, ne!
Můžu vám pomoct?
Jo.
Napíšete to na pokoj 19?
Díky.
Už se to nese.
Zdravím. Dáte si něco?
Pro mě perlivou vodu a pro něj další rundu tohohle.
Kupujete mi drink?
Mám kryté výlohy.
- Díky. - Není zač.
Ať vám chutná.
Takže…
odkud jsi?
Můžeme rovnou jít? Nebo si nejdřív potřebuješ pokecat?
Asi si potřebuju trochu pokecat.
Roztomilý, tak jo.
Christina.
Grayová. Ze Seattlu. Jsem technologická milionářka.
- Tý jo. - Jo.
To sis teď vymyslela.
- Teď ty. - Dobře.
Jsem Jordan St. Clair z L.A.
Dělám do realit a luxusních tenisek.
A ta jachta venku je moje.
Chtěla jsem navrhnout svůj hotelový pokoj, ale loď…
To je mnohem lepší.
Tak už bylo těch řečí dost?
- Jo, dobrý. - Fajn.
- Můžu to dopít? - Budeš usrkávat jako mimino?
- Tak do přístavu. - Fakt máš loď?
Jo.
A klíče.
ČEKÁM NA TEBE
Něco ti nesu.
Počkej, kde jsi to vzal?
Hovězí v housce. To je ségřina mikina.
- Hovězí v housce? - Tohle je ségřino.
Ty znáš Simone?
Simone je tvá sestra?
Panebože.
- Ty s ní chodíš taky? - Ne.
Simone chodí s mým šéfem Ethanem. Tohle je jeho loď.
Ale já myslela, že je tvoje.
Jsem kapitán.
Promiň. Hráli jsme přece to divadýlko.
Rozdala jsem si to se sluhou ségřina přítele,
a to v posteli ségřina přítele.
No tak promiň.
Ale to, že se mi líbíš, lež nebyla.
Dost jsme si tam dole sedli, nemyslíš?
No tak, copak se fakt jmenuješ Christina?
Jsem Devon. A dneska už jsem s jedním na lodi šukala.
Jasně.
Divadýlko bylo příjemnější.
- Neříkej to. - Musím běžet.
- Ne. - Já vím.
Peterův let nabírá zpoždění a Kiki nemá stání.
Dobře, a můžu… Můžeme probrat jednu věc?
A co…
- Copak? - Ale ne, neboj se.
Vím, že jsme ráno to téma tak nějak přešli, ale…
Já tě vážně miluju, Simone.
Miluju tě.
Chci o tobě vědět všechno.
I o tvém dětství.
Jestli mě miluješ, nenuť mě o něm mluvit.
Vyjmenuješ mi aspoň členy rodiny?
No, měla jsem mámu.
Ale ta zemřela.
Mám tátu.
Nemluvíme spolu.
Mám sestru.
- Jo. - Tu už znáš.
Zbytek je Ctrl+Delete.
Proč jsi byla u pěstounů?
Prosím. Můžeme…
- Dobře. - Děkuju.
Tak jo.
Ale slyšela jsi, jak jsem říkal, že tě miluju?
Taky tě miluju.
Tamto je Cliff House?
Nejde přehlédnout. Mrkni na něj dalekohledem, jestli chceš.
Co je to vůbec za místo?
- Působí jako sekta. - Jo.
Michaele to ale neříkej.
K čemu všechny ty kamery?
A zřejmě rozhoduje i o tom, co personál jí.
Jo, slyšel jsem.
Víš, že tvé sestře říkají Mini Michaela?
Ona už je taková.
Nechá se pohltit druhým a ztratí sama sebe.
Opravdovou Simone znám jen já.
Co je opravdu zač?
Traumatizovaná holčička, co se snaží uniknout minulosti.
Dneska fakt nebyla sama sebou.
Měla prostě nějak…
prázdnej pohled.
- Rozumíš? - Jo.
Jako zombie.
No nevím.
Prostě mi nepřijde správný ji tam nechat.
Barnaby?
To ne!
Ne!
Barnaby! Ne!
AUTORKA PŘEDLOHY MOLLY SMITH METZLER
Překlad titulků: Růžena Svobodová