Bine, Barnaby…
Bine, suflețel…
E timpul să pleci.
Te iubesc.
Du-te!
POLIȚIA BUFFALO DISTRICTUL B
Bună, sunt Simone!
Nu pot răspunde acum, dar lasă-mi un mesaj…
SIRENE!
Isuse!
În numai două ore…
Futu-i mama mă-sii!
…cel mai de temut dușman de până atunci al Statelor Unite.
Pentru prima dată…
Tată!
…înfruntau pozițiile defensive întărite ale lui Hitler.
Acum ai venit? N-am auzit mașina.
Da, am avut… o noapte grea. Mi-au pus sechestru pe ea.
- Iarăși? - Doamne, mai tare puteai să-l dai?
Lasă-l așa!
Îmi place. Îmi ține de urât.
Ce-i aia?
E un buchet comestibil. Era pe trepte.
Un ce?
Este…
Ca un buchet de flori, dar din fructe. E de mâncat.
De la cine dracu'?
FRUNTEA SUS! PUP, SIMONE!
Simone…
De ce ne trimite fructe?
Pentru că e o lichea care se gândește numai la ea.
Nu vorbi așa de soră-ta!
A fost drăguț din partea ei. Ia uite, o căpșună!
Tată, ai în bucătărie bere și pizza de la Stouffer.
Vin mai încolo.
Unde pleci?
Devon!
Scârbă!
DEVON: SIRENE!
Auzi?
Ethan!
Eu plec. Întârzii la serviciu.
- Simone… Nu, stai! - Trebuie să plec.
- Stai, Simone! - Am prea multă treabă.
Întârzii.
Stai puțin! Mi-a venit o idee trăsnită și genială.
Ce-ai fi să-i spui Michaelei că ești cu mine?
- Hai, că ești nostim! - Crezi că o să-i pese?
Cum adică? Sigur că o să-i pese.
E șefa mea și mi-a interzis să mă combin cu cineva de aici.
Da, dar e o bazaconie.
Idila noastră de o vară e pe sfârșite, oricum.
Păi, logistic vorbind…
Și practic.
Luni e Ziua Muncii, așa că aventurile din timpul verii
sunt clar încheiate.
Mai spune-mi despre logistică!
Mă înfierbântă al naibii.
Bun, chiar trebuie să plec.
Ne vedem mai târziu. Da, iubire?
Stai puțin!
Mi-ai spus „iubire”?
Mă precipit. N-am…
Nu sună a ceva clar încheiat.
- Ce? - Plec.
- O clipă… - Bine, pa!
Stai! Vino încoace!
- Bine. - Vino!
Poți să întârzii un strop.
- Da. - Da.
Da, nu pleci.
SIRENE
EXIL
Dumnezeule!
Care-i treaba, nădragi roz?
Copii!
Nu puteți fuma aici!
- Nu te aud. - Fumatul la bord e interzis.
Dacă o aprindeți, luați amendă.
Drumul durează două ore…
Paul.
Trebuie să bag ceva în gură.
Știm când ajunge?
O reperează cineva?
Un minut.
Ești cam la limită.
- Ce-i în el? - Turmeric, polen, ghimbir.
S-a lăsat de ghimbir. Refă-l!
- Nu-l bea? - Refă-l!
Bine. Minunat! Chiar visam la asta!
Ia astea de-aici! O să facă spume.
- Bună dimineața, dnă Kell! - Kiki!
Doamne! Uite, încă îmi tremură mâinile!
La început a ezitat,
apoi și-a întins aripile și s-a avântat spre cer.
A fost sublim!
Sunt atât de mândră de el!
Felicitări!
- Hei-hei! - Hei-hei!
Smoothie-ul dumneavoastră, doamnă Kell.
Îți mulțumesc din suflet, Patrice!
Dar nu azi.
La ce oră se întoarce Peter azi?
Mi s-a semnalat că pleacă din Tokyo cu întârziere,
dar o să văd ce pot afla.
Întreabă-l pe Liam!
Peter i-a dat liber de Ziua Muncii.
- Doamne, trebuia să-ți dau și eu liber? - Cu gala? Nu, n-aș accepta.
- Aflu imediat când vine. - Minunat, mersi!
Să nu uit, e gata rochia! Vine azi cu avionul.
- Ai proba duminică dimineață. - Perfect!
I-am spus lui Tom că vrei machiaj auriu.
Nu, arămiu.
- Vreau arămiu. - Arămiu? Bine, scuze!
Arămiu.
Să-i trimitem ceva sexy lui Peter, ca de la o soție dornică.
Bine. Bună idee!
Așa. Bun.
- Da - Bine.
Stai puțin! Să iasă în evidență sânii. Mai strânși.
- Bine. - Da. Așa. Sus bărbia!
Bombă sexy, la propriu.
- Ești efectiv divină. - Hai, nu, serios…
Chiar ești.
Scrie-i ceva obscen, dar nu exagerat.
Bine.
Vreau să te călăresc
când ajungi acasă, tati.
- Frumos! - Frumos!
Avem câteva chestii urgente când ne întoarcem.
- Cum ar fi? - Confirmări pentru gală.
Am revăzut noua alocare la mese.
- Și câți sunt? - O sută zece.
John Legend a acceptat să cânte câteva piese pentru cauză.
Excelent!
- Trebuie să scriem discursul meu. - E gata. Ți l-am urcat.
- Ce m-aș face fără tine? - Ai angaja altă asistentă?
Ba nu! N-aș angaja alta.
Tu ești de neînlocuit.
Refuz să-mi închipui o lume fără tine aici.
Și eu, Kiki.
Bună! Știi cumva unde e casa asta?
Toată lumea știe Casa de pe Stâncă.
Face 75 de dolari.
- Tarif de sărbători. - Rahat…
Sau mergi pe jos.
E ultima casă, chiar în capăt, la câțiva kilometri după far.
- La câțiva kilometri după far? - Da.
Bună, Joel!
Doamnă Kell! Bună ziua!
- Cum se descurcă? - Extraordinar.
- Unde e? Pot să văd? - Bineînțeles. Veniți în spate!
Așa.
L-ați eliberat pe Barnaby aici, la Grand Point,
și a ajuns deja aici.
A prins un vânt din sud-vest. E în elementul lui.
Ți-am zis eu că se descurcă!
Spuneai că e prematur, dar eu îl cunosc.
Aveați dreptate. Ce reabilitare extraordinară!
Alte centre de salvare nu i-ar fi dat nicio șansă.
Noi nu suntem un centru oarecare.
- Unde e noul pensionar? - Aici.
Bună!
Bună, micuțule!
Cum te cheamă?
Ce părere ai?
Bună!
Cuminte…
Da.
Vai, Winston!
Ce mult ne bucurăm că ești aici!
Vai, Doamne!
Futu-i!
Nu mai vorbi despre mine, Jose!
- Nu vorbesc. - Știu că mă bârfiți.
Pe grupulețul ăla al vostru.
Ce grupuleț?
De ce-s albastre?
Așa sunt hortensiile.
Am cerut albe sau alb-albăstrui. Nu albastre. Cine a semnat de primire?
Nu știu.
Bine…
Atenție la mine! E weekendul de Ziua Muncii.
Soții Kell au invitați în fiecare zi,
iar luni dimineață avem un eveniment protocolar.
Trebuie să fim exemplari, ați înțeles?
Toate detaliile trec pe la mine.
Da. Simone e căpitanul acum.
Gura, Jose!
Îi chem înapoi și pe cei cu florile.
- Simone! - Ce e?
La casă e o nomadă care întreabă de tine.
Are niște gunoi în brațe.
Poftim?
Spune că e sora ta.
Doamne, Dumnezeule! Nu!
Să nu fie Devon! Nu!
Nu!
Vai, nu!
Nu…
Nu! Devon, nu!
- Nu! De ce? - Muie, scârba dracu'!
- Un buchet comestibil? - De unde ai adresa?
Ți-am zis că tata are demență precoce,
și tu îmi trimiți un coș cu fructe?
Bine! Înțeleg că ești supărată, dar m-ai prins în cel mai prost moment.
- Avem o recepție. - Bine.
Atunci nu-mi trimite fructe, tâmpita dracu'!
Bun-venit!
Sunt gustări și răcoritoare în spate. Vă mulțumesc!
Ce loc e ăsta? Și de ce arată toți ca ouăle de Paște?
Devon, nu pot vorbi acum. Lucrez.
- Aici lucrez. - Mereu lucrezi!
- De luni întregi îmi intră căsuța vocală. - E sezonul de vârf.
Ce căcat mai e și ăla?
Când vine lumea bună aici, pe vară.
Nu te mai recunosc!
- Devon… - Nu, pe bune.
Arăți ca un mileu. Unde-ți sunt tatuajele?
Le-am șters.
- Tatuajul nostru de surori? - Era vulgar.
Era vulgar?
Și la față ai ceva ciudat, nu?
- Ți-ai făcut ceva? - Nu.
- Doamne! Ți-ai aranjat nasul? - Nu, n-am…
Ți-ai aranjat nasul?
Mi-am operat în aprilie deviația de sept. Are Kiki un tip.
- Cine mă-sa e Kiki? - Michaela. Șefa mea.
Eu pot să-i spun „Kiki”, ceea ce este o mare onoare.
Bună, fetelor! Mergeți în spate! Da.
- Un ou de Paște, două ouă… - Gata!
Devon! Trebuie să pleci.
- Unde? - Nu știu.
Da? Oriunde, nu aici.
Simone, am făcut un drum de 17 ore
ca să te văd.
Nu știu. Trebuia să suni!
- N-am timp de tine! - De ce nu m-oi fi gândit la asta?
Fă-ți timp!
Altfel mă duc să bag gustări și răcoritoare cu păpușile alea Barbie.
Nu. N-ai face așa ceva.
Bine. Gata!
Te ascund… în casa de oaspeți până se termină totul.
Alo! Faceți curat aici!
Aici e tot al lor?
Da, e un complex.
Doamne! Ziceai că-s bogați, dar nici chiar așa.
- Cine e tipul? - Peter Kell, de la Kell Securities.
Marele fond de investiții. De miliarde.
Un bou.
Ba să știi că e foarte drăguț. La fel e și Kiki.
Ea cu ce se ocupă?
A fost avocată de prestigiu,
dar acum face voluntariat pentru drepturile animalelor.
- Scârbă. Muistă. - Devon!
Scuze, am Tourette la bogătași.
Bun. Nu atinge nimic!
Nu vorbi cu nimeni!
Nu te așeza pe mobilă și nu atinge așternuturile.
Zeus, dă mai tare aerul condiționat!
Da, mișto! Georgia O'Keeffe. Am și eu.
Ba nu ai. Ăla e autentic.
- Bun. O să mă întorc. - Când?
Când termin de lucru.
Da? Poți să-ți pui ceva de băut. Dar nu din ce-i mai bun.
Nu beau.
- Zău? De când? - M-am lăsat de alcool.
Mă străduiesc să nu mai beau de șase luni.
De-aia mi-ai scris „sirene”?
Nu prea e SOS dacă nu răspunzi.
Tata mă tot întreabă unde e mama.
Îl lasă rău memoria.
S-a rătăcit în drum spre Asociația Veteranilor.
L-a găsit poliția în parcarea unui 7-Eleven.
Trebuie să îl duc eu la toate programările medicale.
- Și să-i iau doctoriile. - Îți trimit bani.
Nu vreau bani! Ajută-mă cu tata!
Cu tata, nu.
Mă doare-n cur! E și datoria ta. Îmi…
Îmi ies din minți chinuindu-mă de una singură.
Avem de luat hotărâri. N-o să se mai poată descurca singur.
- Nu e problema mea… - Simone.
Cine e ea?
Kiki! Doamne! Bună!
Se reunesc invitații.
Ea e sora mea, Simone.
M-am trezit cu ea aici,
pe neanunțate.
- Știam că ai o soră? - Sunt convinsă că am pomenit de ea.
Bună!
Bună, Devon!
Eu sunt Michaela. Kell.
Merge treaba?
Ai…
Ai o casă pe cinste.
Și tu ai o soră pe cinste.
Nu prea semănați, nu?
Nu.
Devon seamănă cu tata. Eu semăn cu mama.
Semănai, înainte să-ți belești nasul.
Apropo, când mai practică vreun „tip” de-ai tăi
chirurgie plastică pe soră-mea,
poate mă anunți.
Poți să mori sub anestezie generală.
- Nici n-am știut. - Eu nu știam că exiști.
Acum știi.
Pur și simplu…
Nu-mi vine să cred că faceți cunoștință.
Creierul meu face: „Ce?”
Nebunie curată!
Știu. E fantastic.
Trebuie neapărat să-ți spun cât o ador pe sora ta.
E o bomboană de fată, blândă și bună.
Din prima clipă am fost cele mai bune prietene.
- Nu? - Ba da. Din prima.
Telepatie totală.
Bravo vouă!
Eu n-am prieteni care mă plătesc.
Bine.
Hai să mergem la recepție!
- Da. - Să o lăsăm să despacheteze.
Nu rămâne aici. Am adus-o doar pentru moment.
- Bine. - Bine.
Da, o să mă aciuez unde stă Simone.
- Unde locuiești? - Aici, toanto.
Locuiești la muncă?
Sunt asistentă la domiciliu. Am un apartament.
Atunci, se pare că rămân aici.
Sigur. Ne bucurăm că ești aici.
Anunță-mă unde ai bagajele, să le aducă.
N-am bagaje. O să-mi spăl chiloții în chiuvetă.
Minunat!
De ce nu știam că ai o soră?
Nu pomenesc de ea fiindcă face de-astea…
Apare din senin, să mă împroaște cu problemele ei.
Te rog să mă ierți, Kiki.
- Vrei s-o dau afară? - Nu. A făcut atâta drum până aici…
Îi fac eu vânt până mâine.
- Ce crezi că vrea? - Ce vrea întotdeauna.
Să mă simt vinovată că am plecat din Buffalo.
Am ceva între dinți?
Nu. Eu?
Perfecți. Răsuflarea?
Zece din zece. A mea?
Șase.
Ia guma mea!
Doamne, Kiki! Arăți mortal!
Prevăd o mare strângere de fonduri.
Mă simt vie. Dar e și fericire.
Haideți să salvăm fauna, gagici!
Da!
Bună, Ray!
Unde naiba umbli? Ești în tură de două ore.
Bine că ai sunat! Te rog ceva.
Nu, D! Trebuia să fii aici. Tocmai ți s-a ocupat o masă.
Da. Nu ajung.
- Cum adică? - A trebuit să fug un pic.
Devon, ai un serviciu. Dacă nu apari, trebuie să te dau afară.
Ray, doar știi că nu poți.
Ascultă, du-te până la mine acasă și vezi ce face tata, bine?
Ce? Nici să nu te gândești! N-ai să vezi.
Pijamaua lui e în uscător.
Stai la o bere cu el! Îl ajuți și cu crema de fund?
Nici pomeneală! Nu-s dădaca lui taică-tău. Gestionez un restaurant.
O sun pe nevastă-ta.
- Te ții de glume proaste. - Îi zic că te călăresc ocazional.
- Nu spune așa! E jignitor. - Îi știu numărul.
Ba nu-l știi!
716-847-1065.
Zi-i omului că ajung până la cină.
Cu ce vă pot ajuta?
Încerc să ies din casă și nu pot.
Îmi pare rău. Încercați acum.
Și, apropo, fumatul este strict interzis pe proprietate, dră DeWitt.
E cineva?
Doamne sfinte!
Băga-mi-aș să-mi bag! Doamne!
Nu se fumează aici.
Sunt în aer liber. Uite!
Ba nu. E o rezervație naturală. Sunteți într-un parc federal pentru faună.
Fumatul e ilegal. Nu vă aprindeți țigara!
- Un fum. - Nu înțelegi, femeie.
Ba tu nu înțelegi, bărbate.
După o tură dublă la Falafel Balls, o noapte în arest și una în autobuz,
mă lași și pe mine să-mi fac hatârul?
Ții cu Bills?
Da. Hai Bills! De ce? Tu?
Cu Dolphins.
Mda…
Muie Chiefs?
Din partea mea, muie Chiefs.
- Muie Chiefs! - Da.
Bine. Avem un loc. Vino!
Aici. Vezi?
Nu-s camere video.
Ei sunt angajații.
Ea e Missy. Eddy. Oameni buni!
Ea e sora lui Simone, Devon.
Ce dracu', Jose? O să ne toarne la soră-sa.
Stai calmă! E fată bună. Am verificat-o. Vrea doar să fumeze.
Dă-mi un covrig!
Vă e cam foame, văd.
Fără carbohidrați înainte de gală.
- Mor de foame. - Cine v-a interzis, Michaela?
N-o putem comenta. Am semnat acord de confidențialitate.
Mă scuzați!
Gata pauza! Haideți! Să mergem!
- Da, Peter. - Jose!
Ai grijă, soro!
La ce să am grijă?
Simone!
Mă scuzați! Da.
Uite! Nici like, nici poză sexy.
A văzut mesajul, dar n-a răspuns. De obicei, răspunde imediat.
- Poate nu are semnal. E în avion. - Ești absolut sigură?
Presupun. N-a mai zis nimic.
Oprește-te!
Și trandafirii?
În manifest scria că a plecat la 21:30, ora locală, deci…
- Anunță-mă când ai confirmarea. - Da, sigur.
N-o îngropa, da?
Nu-s valet.
Doamne! Scuze. Veneai spre mine.
Ai ținută de… valet.
- Uite-l acolo! - Da…
Îmi cer scuze.
- Te conduc la bucătărie? - Nu mă duc acolo.
Nu ești… Ești? Nu ești chelneriță la catering?
Ești în negru și ai o coafură fantezistă.
Da… Nu lucrez aici. Sunt în vizită la sora mea.
Așa… Cine e sora ta?
Simone.
- Simone? Asistenta? - Da.
Tu ești sora ei?
- Nu știu cum să-ți spun mai clar, amice. - Scuze!
Vorbesc des cu Simone și nu mi-a spus că are o soră.
Ei bine, ar fi trebuit. Practic, eu am crescut-o, în Buffalo.
- Buffalo, New York? - Acolo am copilărit. În fine, eu.
Ea s-a plimbat prin orfelinate până am obținut tutela, dar…
Tu cine ești?
Ethan Corbin.
Ethan Corbin al III-lea, dacă intru în amănunte. Locuiesc alături.
Adică, nu chiar alături. Tocmai în capăt, acolo.
Poate ți-a spus Simone de mine?
Nu.
Atunci, te pot conduce înăuntru?
Nu.
Bine, atunci voi merge alături de tine, ca în epoca victoriană, da?
Nu, v-ați… V-ați cunoscut?
- Da, pe fugă. - Bine…
Nu ne-am prezentat cum trebuie, fiindcă eu…
- Eu… - Credea că-s valet.
- Nu… - Ba da.
Aduc ceva să bem.
Ce doriți, domniță?
Eu zic pas.
- Domnișoara DeWitt, ca de obicei? - Da, mulțumesc frumos!
Ăla e un dobitoc. Nu-mi place deloc aici.
Mai ai mult?
Ți-am spus, lucrez.
Vreau să vorbim, nu să zac într-o casă de oaspeți dubioasă.
Ce-i asta, o ceremonie?
Devon, te rog, întoarce-te la casa de oaspeți!
O să stau în spate. N-o să mă observe nimeni.
Ba te observă toată lumea! Parcă vii dintr-un turneu rock.
E în regulă. O să fiu cuminte.
Haideți să ne adunăm!
Bună!
Mulțumesc.
Nu îmi dădusem seama că ești din Buffalo.
Da. Din nordul statului New York.
Dar ai spus „nord” cu aer de Westchester sau de Darien, Connecticut, înțelegi?
Nu știe nimeni de Buffalo. E mai simplu să spun „nord”.
Da. Te credeam absolventă de Yale.
Chiar sunt.
Intri la Yale și dacă nu ești dintr-o familie bogată.
- Înțelegi? - Da.
Dar ai fost la orfelinat?
Vreau să spun că ai trăit vremuri grele.
Îmi pare rău că ți s-a întâmplat asta.
Vom începe ca întotdeauna.
Ține un sceptru?
- În orice promontoriu… - De ce?
În orice plajă arcuită…
În orice fir de nisip e o poveste a Pământului.
- Ce-i asta? - „E vindecător peste măsură”…
O poezie a sfintei ocrotitoare Rachel Carson, cu care începem mereu.
„Certitudinea că zorii îi urmează nopții
și primăvara, iernii.”
„Schimbarea e eternă, schimbarea înseamnă viață.”
- Hei-hei! - Hei-hei!
Hei-hei!
- Gata, asta e sectă. - Acum…
- Ești sectantă. - Taci!
Cu mare mândrie vă anunț că azi-dimineață…
Ce naiba ai?
- …l-am eliberat pe șoimul Barnaby. - Încetează!
- I-ai zis de orfelinat? - Și? Cui îi pasă?
Mie!
E trecutul meu. Eu decid cui i-l povestesc.
Scuze, nu știam că e un secret față de labagiii bogați.
Nu e labagiu. Este…
E iubitul meu.
Simone, nu fi rea!
Are 400 de ani.
Dev, să nu cumva să spui cuiva, dar suntem împreună, discret, din iunie.
- Jură că nu spui! - Stai, nu glumești?
Nu.
Are sacou cu rățuște.
Mie îmi plac rățuștele lui.
Ba nu. Îți place Rolexul lui.
Marea strângere de fonduri a anului, Gala de Ziua Muncii, are loc luni.
Nu știi nimic despre relația noastră.
Știu că m-ai lăsat baltă ca să slugărești o soție-trofeu
și să ți-o tragi cu Rățușcă.
Nu! Sunt prietenii mei.
Maturizează-te! Tu ești servitoarea!
…sprijin…
Unde rămăsesem?
Încasările vor sprijini…
Stai locului!
…cel mai nou pensionar al nostru, Winston, puiul de șorecar cu coadă roșie.
Aud un „hei-hei”?
Hei-hei!
Bună!
Hai la o plimbare!
Ce zici de priveliștea asta?
Unde s-a dus Simone?
Ador să privesc în zare de aici.
Mă simt ca în vremurile din Moby Dick.
Mișto.
Atâția marinari care și-au sfărâmat corăbiile de stânci…
Atâta sânge…
Câteodată parcă aș auzi balenele
cântându-și cântecul de jale.
Tu îl auzi?
Balene cântând de jale, da.
- Chiar trebuie s-o găsesc pe Simone. - Iat-o!
Îți mulțumesc!
Asta… este pentru tine.
- Ce e? - Uită-te!
Ce-i asta? De ce îmi dai… 10.000 de dolari?
E un cadou.
Eu…
Nu-ți vreau banii.
E o mare cheltuială să ai grijă de părinți, când îmbătrânesc.
Nu. Michaela, nu e în regulă. N-am venit aici după banii tăi.
Am venit
la sora mea.
- Să-i cer ajutorul. - Și voilà!
- Jose! - Si, mi amor.
O duci pe Devon la Whaler Inn?
Ți-am rezervat în apartamentul Amiral și pleci mâine în zori cu primul avion,
la clasa business.
Scuze, poftim?
Mă dai afară?
E un weekend tare aglomerat, deci…
Da.
Pot vorbi cu tine, Simone?
Cred că ar fi cel mai bine să pleci, Devon.
Alo!
Pe bune, chiar o lași pe scârbă să-mi dea bani ca să plec?
- Poftiți, vă rog. - Stai!
A fost o încântare să te cunosc!
Simone!
Drum bun!
Hai să mergem! Vino!
Vrei să vezi vechiul far?
Se vede grozav asfințitul. Trecem, dacă vrei.
Nu.
Mersi…
Hai, n-o lua personal!
Cât ți-au dat?
Zece mii de dolari.
Zece mii? Măiculiță…
Nu e rău deloc.
Și la Whaler Inn e frumos, să știi.
Când poți și dacă nu te deranjează, poți să semnezi asta, te rog?
Nu semnez niciun acord.
Dacă nu-l semnezi, o să fie mare tevatură.
Semnează-l și uită că ai fost aici!
Așa.
Vrei să vii în față?
Te las să fumezi.
Mușcă-ți limba, nu câștigă Dolphins Super Bowl.
Bun. Nu, dă-mi voie să-ți deschid eu. Hai!
- Așa. - Nu e nevoie.
Mașina te ia la 08:00, să te ducă la aeroport.
- Mulțumesc. - N-ai de ce.
Nu…
Ce faci?
- Am soție, am copil. - Da, iartă-mă.
Doamne!
E o apucătură de-a mea.
Lingi oameni?
Nu vreau să fac așa, doar că…
Nu o fac dinadins.
Schimb mesaje pe tema asta.
Schimbi mesaje?
Da, am un psiholog în scris, știi?
Ăia pe bune sunt prea scumpi și…
Bine, țicnito. Camera e pe numele tău.
Ea acoperă cheltuielile neprevăzute, așa că fă ravagii, bine?
- Auzi, Jose? - Da.
Chiar îmi pare rău.
- Nu-i nimic. - Bine.
Dar te rog să nu lingi pe careva de acolo.
Bine.
Bun.
Căcat!
Toate bune, tată?
Nu. Intră cineva peste mine.
Tată, ți-am scris. E prietenul meu, Raymond.
Știi? Ray, din liceu?
- Nu e la liceu. E bătrân. - Am 32 de ani, domnule.
Eu l-am rugat să vină.
E bine. Se uită la filme de război. Plec.
Nu, stai să-i faci pizza,
pe urmă taie-o în bucățele.
Când vii acasă?
Mâine.
Dimineață o să-ți aducă Ray medicamentele.
Ce? Eu?
Unde ești, scumpo? Mi-e dor de tine.
Mersi, tată! Da… Sunt cu Simone.
Simone? De ce nu spui așa?
Ce mai face?
Foarte bine.
Da, e foarte bine și s-a bucurat să mă vadă.
Așa că… stăm și noi puțin așa, ca între surori.
Serios? Chiar e bine?
Nu-mi dă niciun semn. Îmi primește e-mailurile?
Nu știu, tată.
Îi spui tu că o iubesc?
Dacă vrea să vină acasă, în vizită,
ar fi minunat s-o văd.
Știu că nu o merit.
Da. Auzi, trebuie să închid.
- Mai vorbim. Pa! - Stai! Nu…
Vă ajut cu ceva?
Da. Le treci la camera 19?
Mersi!
Bine. Poftim!
Bună! Ce bei?
Eu, o apă gazoasă, iar el, ce vrea să bea.
- Îmi dai de băut? - Am un cont de cheltuieli.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Să ai poftă!
Și?
De unde ești?
Putem să mergem direct? Sau vrei conversație înainte?
Cred că vreau conversație înainte.
Ce drăguț! Bine.
Christina…
Grey, din Seattle.
Milionară. Domeniul tehnologic. Da.
- Le-ai dat din burtă. Bine. - Acum, tu.
Sunt Jordan St. Clair, din LA.
Mă ocup cu imobiliare și încălțăminte sport de lux,
iar ăla de acolo e iahtul meu.
Voiam să-ți sugerez să mergem în camera mea, dar un iaht…
E mult mai bine.
Și? Ți-a ajuns conversația?
- Da, mersi. - Bine.
- Pot să termin paharul? - Nu știu. Îl pupi ca sugarii?
- Docul e încolo. - Chiar ai iaht?
Da.
Și chei.
NU MĂ CULC PÂNĂ NU VII
Ți-am adus ceva.
Stai, ce caută ăsta la tine?
Vită la chiflă de la Anderson's. E al soră-mii.
Vită la chiflă?
E al soră-mii. De unde o știi pe Simone?
Simone e sora ta?
Dumnezeule!
- Ești și cu ea? - Nu!
Simone e cu șeful meu, Ethan. Ăsta e iahtul lui.
Ce? Credeam că e al tău.
Eu sunt căpitanul.
Îmi pare rău. Ne jucam de-a minciunile.
Mi-am tras-o cu barcagiul iubitului soră-mii
în patul iubitului soră-mii.
Îmi pare rău.
Dar n-am mințit când am zis că-mi placi.
Chiar ne-am simțit bine, nu crezi?
Acum, serios, chiar te cheamă Christina?
- Nu, Devon. - Da.
Ești al doilea futai pe barcă azi.
Bine.
Am uitat de jocul de-a minciuna.
N-o spune!
- Trebuie să plec. Știu. - Nu.
Tot întârzie avionul lui Peter, iar Kiki n-are stare.
Bine, dar putem să vorbim despre ceva?
Despre…
- Despre ce? - Nu, totul e bine.
Știu că dimineață ne-am cam fofilat, dar…
Eu chiar te iubesc, Simone.
Sunt îndrăgostit de tine.
Vreau să știu totul despre tine,
inclusiv copilăria ta.
Dacă mă iubești, n-o să mă forțezi să vorbesc despre asta.
Poți să-mi spui măcar ce rude ai?
Păi, am avut o mamă,
dar a murit.
Am un tată.
Nu ne vorbim.
Am o soră.
- Aia, da. - Ea.
Restul l-am resetat.
De ce ai fost la orfelinat?
Te rog, putem să…
- Bine. - Mulțumesc.
Bine.
Dar ai auzit partea cu „sunt îndrăgostit de tine”?
Și eu te iubesc.
Aia e Casa de pe Stâncă?
E greu s-o ratezi. E o lunetă acolo, dacă vrei să te uiți.
Care-i faza cu locul ăla?
- Chiar pare o sectă. - Da.
Să nu te audă Michaela!
Și ce-i cu atâtea camere video?
Din câte înțeleg, controlează dieta angajaților.
Da, am auzit și eu.
Surorii tale i se spune Mini Michaela, știi?
Așa face ea.
Se lasă absorbită de alții.
Se pierde.
Doar eu o cunosc pe Simone.
Și cine e Simone?
O fetiță traumatizată care fuge întruna de trecut.
Azi nu era deloc în apele ei.
Avea ceva, nu știu,
stins în fundul ochilor.
- Înțelegi? - Da.
Ca un zombi.
Nu știu…
Nu-mi vine deloc să o las acolo.
Barnaby!
Doamne, nu!
Nu!
Barnaby! Nu!
DUPĂ PIESA ELEMENO PEA DE MOLLY SMITH METZLER
Subtitrarea: Liana Oprea