SIRENE
„GHEARE”
Intrus detectat.
Zeus, activează fluxul de supraveghere.
Nu…
Simone!
- Devon? - Intru, că îngheț.
Ce naiba cauți aici? Doar plecaseși. Și de ce ești udă?
Zeus! Lumină!
M-a adus Jordan, gen comando. De la stânci, am venit înot.
- Cine e Jordan? - Corect. Nu-l cheamă așa.
Barcagiul lui Ethan. L-am cunoscut aseară, la bar.
- M-a dus pe barca iubitului tău. - Ai fost pe Evelina?
Cu Jordan, da.
Doamne! Adică Morgan?
Morgan îl cheamă?
- Nu înțeleg nimic. - Și eu mă simt aiurea.
Am văzut-o pe șefa ta la fereastră, plină de sânge,
ca o regină a întunericului.
Am venit să te scot de aici.
Să mergem!
Ce naiba îndrugi acolo?
Nu știu, făcea ceva, un fel de…
Sacrifica un animal într-un soi de ritual satanic.
Stai! La fereastra dormitorului ei?
Devon, nu sacrifica niciun animal.
Barnaby s-a izbit de geamul ei și a murit.
- Bietul de el! - Cine e Barnaby?
Șoimul ei călător.
- Informația asta mă ajută din părți. - E o pasăre!
Ce cauți aici? Credeam că ai plecat!
- Îmi fac griji pentru tine. - Bine. De ce?
Scorpia aia ți-a înfipt ghearele în creier
și nici nu-ți dai seama că ești într-o sectă.
Kiki e prietena mea.
Prietenii nu te controlează și nu te izolează de lume.
Prietenii nu îți dau sora afară ca pe un gunoi.
Prietenii nu îți aleg iubiții.
Prietenii nu-ți cumpără dulapuri de-astea. Pe bune? Asta e camera ta?
Bun! Unu la mână: am muncit pe brânci cu designerul la apartament, da?
Doi: Devon, eu i-am spus să te dea afară.
Și nu mă dezic.
Trei: nu-mi alege ea iubiții. Ethan e cel mai bun prieten al soțului ei.
I-ar fi aiurea să se trezească la întâlniri cu mine.
Știi, îi stropesc chiloții cu apă de levănțică.
Poftim?
Relația mea cu Ethan nu e secretă. Doar că n-am apucat să…
- Termină! N-am apucat să-i spun. - Bine.
- Și n-ar deranja-o dacă ar ști? - Deloc.
Bine. Fiindcă i-am zis eu.
Stai, ce? Când? De ce?
- Devon, nu! De ce?
Nu i-am zis. Dar poftim, uite ce reacție ai!
- Ești pacostea vieții mele! - Super!
- Îmi zici ce și cum în drum spre Buffalo. - Nu mă întorc!
Acolo e casa ta!
Ba nu! Aici e! Gata! Lasă-mi lucrurile și ascultă-mă!
- Bine? Ascultă-mă! - Da.
Niciodată n-am fost mai fericită ca acum. Pur și simplu ador insula asta.
Îmi place cine sunt aici.
Voiai să te faci avocată.
Kiki a făcut dreptul și spune că avocații…
Mi se rupe! Uită-te la mine! De tine îmi pasă. Te iubesc.
Noi două
ne-am spetit să te intri la Yale.
Am intrat singură la Yale.
Te rog să mă scuzi.
Credeam că mi-am lăsat facultatea, casa și m-am spetit ca să te țin în liceu.
- Nu te-am rugat eu. - Cine era s-o facă?
Simone, sunt singurul om care te-a susținut mereu.
Nu e adevărat! Kiki mă susține.
- Ce? Îți iei pastilele? - Nu! Devon, nu!
Nu face asta! Nu da vina pe mine când e vorba de tine!
- Ți le iei? - Da, îmi iau afurisitele de pastile!
Așa! Uite-o! Mai are zvâc!
Și du-te dracu'! Nu-ți faci griji pentru mine.
Nu! E vorba de tine și de tâmpeniile tale.
- Nu vrei acasă. - Chiar…
Și nu ți-o iau în nume de rău!
Dar nu înseamnă că poți să te înființezi și să te caci în succesul meu.
Care succes? Stropești chiloți cu apă de levănțică!
Și, apropo, chiar am plecat. Eu am plecat prima.
M-am întors doar fiindcă-s o soră bună.
Și îți sunt recunoscătoare!
Serios. Și o să-ți fiu mereu.
Da? Dar am terminat liceul acum șapte ani.
- Ai ales momentul ăsta. - N-am ales nimic în viața mea.
Nu! Bine.
Dar Raymond?
E prietenul meu.
E un ratat însurat care îți scade stima de sine.
De ce pierzi vremea cu el?
Îmi pare rău.
Uite ce e…
Știu că nu ți-e ușor, da?
Dar trebuie să renunți la ce nu te ajută.
- Kiki spune mereu… - Încetează cu numele ăsta!
- Kiki! - Încetează! Taci!
- Ce-i asta? - Doamne!
Futu-i!
E udă?
A venit înot până aici, se pare.
Ești pe jumătate sirenă, Devon?
Nu te supăra, dar avem o treabă aici.
Doamne, și noi! Ți-a spus Simone prin ce traumă am trecut?
Da. Cum faci față?
- Ai reușit să adormi? - Nu.
Îi tot văd ochișorii ațintiți la mine.
Voia să se întoarcă la tine.
- Așa cred. - Nu trebuia să-i dau drumul.
Nu e vina ta, Kiki.
El mi-a spus că e pregătit.
- Hei-hei… - Hei-hei…
Zău ca v-aș mai lăsa să vă bociți pasărea,
dar trebuie să facem bagajele.
Pleci undeva?
- La Buffalo. Amândouă. - Ba nu! Nu plec, Devon.
- Nu plec nicăieri. - Ba pleci.
Ba nu plec.
Ba da, pleci.
- Ba nu plec. - Nu plec fără tine de pe insulă.
Atunci, o să mori de bătrânețe aici, fiindcă eu nu plec.
În regulă. O să mă găsești aici, în putrefacție.
- Nu sta pe canapeaua mea! - O bucă, două.
Mă bucur că vă ciondăniți frățește în zori,
dar eu trebuie să mă odihnesc.
Devon, du-te să stai în casa de oaspeți. O să-ți fie mai comod.
Jose!
Ce?
Haideți, dră DeWitt!
Nu. Rămân aici.
Îți mulțumesc pentru înțelegere!
Dar…
Jose, ne vedem mâine să discutăm
problema de securitate din timpul turei tale.
- Desigur. Poftiți, vă rog! - Mulțumesc.
Vise plăcute, Devon!
Dorm împreună?
De câte ori cred că mai rău nu poate fi aici,
devine și mai dubios.
Ți-am zis să nu mai vii aici, bleago!
Ce voiai să fac? E clar că sora mea are probleme.
- Îmi pare rău. - De ce?
Pe bune?
Efracție și încălcarea proprietății.
Tu chiar faci mișto de mine?
Devon DeWitt, ai dreptul la tăcere.
Orice spui poate și va fi folosit contra ta în instanță.
- Ai dreptul la avocat. - Dacă nu…
Auzi, Simone?
Kiki…
De ce nu mi-ai spus că ai o soră?
Păi… e greu de explicat.
Ca tot restul.
Înțeleg.
Dar simt că ai făcut o omisiune, când tu știi atâtea despre mine.
Devon are probleme.
Stă tot timpul cu tata, care e alcoolic.
Și marea a adus-o pe insula noastră ca pe un suflet pierdut?
- Câți ani avea când v-a murit mama? - Doisprezece.
E greu la vârsta aia.
Adică, mama mea a fost bolnavă, așa că asta mi-a oferit
o explicație,
dar să vă omoare mama un șofer beat cred că v-a dat pe amândouă…
pradă disperării.
Da.
Dar este…
chiar ciudat că ai ales să nu-mi pomenești de ea.
Mă întristează, Kiki.
Nu vreau să fiu tristă aici.
Atâta tot.
Mai e ceva ce nu mi-ai spus, din cine știe ce motiv?
N-o să mă supăr.
Știi totul despre mine.
Mandolina. Sau Gordita.
Eddie-lina? Ceva cu „lina”.
Oricum, ce contează cum se numește barca?
N-am intrat prin efracție în Casa de pe Stâncă fiindcă sunt oaspete
la Casa de pe Stâncă.
Dna Kell spune altceva.
Normal! Știi ce altceva mai face ea? O ține acolo cu forța pe sora mea, Simone.
O ador pe Simone. Mi-a făcut rost de bilete la Hamilton.
Nu cred că e ținută prizonieră. Mie îmi pare fericită.
E spălată pe creier!
Aveți antecedente?
Dle Kell, nu știam că v-ați trezit. Missy spunea că dormiți.
Nu, n-am avut somn. M-a dat peste cap decalajul de fus orar.
Dați-mi voie să vă ajut.
Nu, te rog. Mă descurc.
- Cum merge? - Bine.
Ne pregătim de gală.
Ascuțim securile și așa mai departe.
Ce face micuțul Tyson?
Nu mai e așa de mic. Tocmai a împlinit 13 ani.
Nu se poate! E adolescent?
Da. Și-a luat centura violet la karate.
Măi să fie! Nu te mai pui cu el.
Pot să vă prepar micul-dejun?
- Sau cina, mai bine? Sunteți în urmă. - Nu, mersi!
Mă mulțumesc cu cofeină și The Times.
Mai ții minte când zburdau adolescenți pe aici, Patrice?
Da.
Rory mânca atât de mult, încât nu țineam pasul cu aprovizionarea.
Sarah, la etaj, cu Taylor Swift la maximum te miri când.
Mă scoteau din minți.
Să prețuiești perioada asta cu el!
Mai bine n-o să fie niciodată.
Așa voi face. Așa fac.
- Cum te cheamă? - Devon.
- Kevin? - Nu, Devon. Cu „D”.
- De ce te-au săltat? - Încălcarea proprietății.
Tare! Ce casă?
Nu știu. O vilă de pe o stâncă.
Casa de pe Stâncă?
Ai dat buzna în casa Michaelei Kell?
- O cunoști? - Nu. N-o cunosc.
Mie mi se pare că da.
Ai grijă ce spui! Au spioni peste tot.
Da. Bine.
Îi cunosc pe copii. Am fost la internat cu Rory și Sarah Kell.
Stai așa! Peter și Michaela au copii?
Nu. Nu Michaela.
Mama lor e Jocelyn Kell, prima soție.
Dar nu se mai știe nimic de ea de când cu Michaela.
Absolut nimic.
Și nu-mi place să răspândesc zvonuri, Kevin,
dar lumea crede că ea a omorât-o.
- Că Michaela a omorât-o pe prima soție? - Da.
Bine, dar nu la propriu, nu?
Nu în genul „Michaela, cu o țeavă, în bibliotecă.”
A îmbrâncit-o de pe o stâncă.
Îți spun eu, e un monstru.
Auzi, ți-a trecut pe la urechi că ar fi cumva o sectă?
Clar e o sectă, da.
Dar eu văd secte peste tot, fiindcă am fost în NXIVM.
- Pe bune? - Da.
Am ratat documentarul din cauza bolii sărutului.
Bine.
Cum ai reușit să scapi de sectă?
Te-ai trezit!
Bună! Cum faci față?
Am auzit de pasărea kamikaze și de fereastră.
- Cum îți e? - Barnaby. Îl chema Barnaby.
Așa.
Îmi pare tare rău, scumpo.
Am intrat să te consolez, dar plecaseși deja.
Jose a spus că ai dormit cu Simone.
Eram supărată, iar tu nu erai de găsit.
Știu. Dar crezi că e cazul să fii așa de intimă cu Simone?
Îți e angajată, scumpo.
Ne lași puțin, Patrice?
Da. Mă scuzați, doamnă Kell.
- Carl! - Mersi, Patrice! Mulțumesc, Carl!
- Ți-am scris ceva sexy ieri. - Am uitat să-ți răspund?
Ai văzut mesajul. A fost văzut.
Lewis mi-a împuiat capul tot zborul
și mi s-a părut aiurea să schimb mesaje sexy cu soția
când el o ținea langa despre investiții.
Mă pot revanșa?
- Am dimineața binecuvântat de liberă. - Da?
Scuze!
Nu-i nimic, Simone. Intră!
- Bună, Simone! - Bună dimineața!
Îți mulțumesc că ai lucrat într-un weekend liber.
Cu plăcere. Bun-venit acasă!
Ți-am imprimat traseul de azi.
- Pe hârtie, cum îți place. - Bun.
- O ardem analogic. - Da.
Azi e Vanity Fair? Parcă o bifaserăm deja.
Atunci a fost interviul. Azi e ședința foto.
- Nu. Nu pot azi. Sunt ocupat. - Dar erai binecuvântat de liber.
Pentru distracție.
Vă las să discutați.
Nu! E-n regulă, Simone. Poți rămâne.
Ce e cu tine de la o vreme?
Nu-ți mai pasă de conservarea răpitoarelor?
- Știi că da. - Avem nevoie de promovare.
Rezervația are nevoie.
Le cerem oamenilor să sară cu 10.000 de dolari la gală.
Trebuie să apari în poză. Trebuie să apărem.
Ai perfectă dreptate.
O să mă prezint.
- Ți-am adus ceva. - Da?
De la Magpie.
Ești o dulceață! Mereu îți amintești când ești în Tokyo.
Păi…
E de la Magpie Chocolate, de pe Strada Pisicilor, din Harajuku.
M-am dus special. Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Simone, din partea dnei Kell.
Bună dimineața!
Când terminați?
O fereastră curbată cu protecție la furtună…
Zi-mi în cât timp!
Două ore.
Bine. O mică schimbare de plan.
Michaela vrea să-l înmormânteze pe Barnaby pe plajă, după ședința foto.
Vreau să faceți o pauză aici și să vă ocupați de asta repejor.
- Tocmai instalăm ditamai fereastra… - Da.
Dar ne trebuie 30 de scaune pliante, buchete, lumânări și un podium pe plajă.
Kiki a chemat un oboist. O harpă.
- Harpă? Minunat! - Da. Atmosferă de plajă, destinsă.
- Fără stres, dar elegantă. Cu ștaif. - Harpă pe plajă.
Nu mă mai bârfi pe telefon!
Nu te bârfesc.
Bună ziua!
Mulțumesc că m-ați sunat.
Da.
Doamna Kell vrea ciocolata de la magazinul din Tokyo,
Strada Pisicilor, Harajuku.
Nu. Da.
Știe că e un magazin Magpie Chocolate în SoHo,
dar o vrea pe cea din Tokyo, trimisă peste noapte.
Nu știu de ce, dar asta dorește, așa că taxați-ne cât o fi.
Bine.
Nu, pe bune, tata juca volei cu Keith.
Pasă, voleu, capac. Tot un zâmbet.
S-a dus și la niște întâlniri cu eșarfe. Toți îl credeau în NXIVM. Ce prostie!
Dar, da, le-a făcut jocul și într-o bună zi, pac, eu am ieșit.
Deci s-a integrat complet.
Da. De dragul meu.
Interesant.
DeWitt! E timpul să pleci.
Unde?
- Sau preferi să rămâi? - Nu, mersi.
- Baftă, Kevin! - Pa, Lily-Rose!
N-am terminat de împletit! Doamnă?
Hai, că e aiurea! Arată de tot căcatul.
Ai grijă!
- Brațele sus! - Îi poți lăsa cătușele, Rosie.
Da, sigur.
Doamne sfinte!
Ce mai face tatăl tău?
A intrat în remisiune. Mulțumesc de întrebare.
L-a emoționat buchetul comestibil de la tine.
- Ne rugăm întruna pentru el. - Mulțumesc.
Poți pleca. Mulțumesc.
Dna Coffin îmi e prietenă.
M-a sunat când a aflat că ai fost arestată acum 48 de ore, în Buffalo.
Ai condus sub influența alcoolului, te-ai opus arestării.
Ai aruncat cu o doză într-un polițist și l-ai înjurat?
- Cam așa aș face. - Îți dai seama ce înseamnă?
E a doua abatere.
În statul New York, ești pasibilă de patru ani de închisoare.
I-ai spus lui Simone?
Nu.
După povestea cu mama voastră, ar putea fi prea dureros.
Ce vrei să spui?
Pe mama voastră ucis-o un șofer beat.
Da.
Te pot ajuta cu ceva sau ai venit doar să-mi citezi din cazier?
Sinceră să fiu, Devon,
aveam de gând să te las o zi la dospit, ca să-ți dovedesc ceva,
dar nu vreau să ajungi la închisoare din cauza mea.
Ce generos!
Iată condițiile!
De aici, te duci direct la feribot și pleci acasă.
Chiar pleci.
- Sau… - Nu.
Poți să-mi accepți scuzele pentru că m-am purtat urât.
Foarte urât.
Și să-mi mai dai o șansă, în calitate de oaspete.
De ce aș face asta?
Fiindcă ești miloasă.
Și amândouă o iubim pe Simone.
Simone mi-a spus clar că vrea să pleci.
Tu nu ai o soră, nu-i așa?
Surorile își spun mereu răutăți. Își scot ochii cu ghearele.
Dar nimeni nu te cunoaște și nu te iubește ca o soră.
Crede-mă, suntem foarte apropiate.
Da?
Dacă sunteți așa de apropiate, de ce nu mi-a spus de tine?
De ce nu ți-a spus, dacă sunteți așa de apropiate?
Se pare că una dintre noi n-o cunoaște chiar așa de bine.
Adică tu. Eu o cunosc perfect. Era retoric.
Devon, nu sunt un monstru, cum crezi tu.
Am grijă de tot ce e în jurul meu.
Cu mic, cu mare. Pradă și prădător.
Știu.
Poate mă ajuți și pe mine.
Lasă-mă în weekend aici.
Sub aripa ta protectoare.
Te rog, ajută-mă!
Cum ai ajutat-o pe Simone.
Învață-mă cum e cu „hei-hei-hei”.
Bine, dar, dacă faci un pas greșit
sau îmi strici cumva gala, ajungi imediat înapoi, aici.
S-a înțeles.
- Sau mai rău. - Sunt convinsă.
Jose e afară.
O să te ducă înapoi la casă.
Mulțumesc, Michaela. Serios.
Și e „hei-hei”.
Bravo, oameni buni!
Băieți!
Bună! Ceva de ultimă oră.
Michaela e îngrijorată că e prea sărat aerul acolo,
așa că vrea să mute înmormântarea la aviariu.
- Urcați înapoi scaunele. - Dar abia le-am…
Vă mulțumesc mult!
Bun. Am ajuns.
Intră, te rog! Fă-te comodă!
Dna Kell ne-a pus să-ți cumpărăm haine. Sunt la etaj, în dormitor.
Cele cu care ai venit trebuie spălate.
- Minunat! - Da.
I-ar plăcea și să te schimbi înainte să fii văzută pe proprietate.
- Am priceput. - Da.
Cred că vrei să tragi un pui de somn, nu?
După o noapte la zdup.
Ascultă… Mai ai nevoie de ceva?
Da, telefonul. E la Morgan, angajatul lui Ethan.
Sigur. Luăm legătura cu el.
Îi spun lui Simone că ai fost în excursie la far.
Mulțumesc, Jose.
Bine. Ferește-te de necazuri, limbuță.
- Alo… - Pa!
FUMATUL INTERZIS
Suge-o, Michaela!
Ai întârziat. Du-te la CM!
- Ce? - Coafură și machiaj.
Nu particip la… ce-o fi asta.
O căutam pe Simone.
E la VIP.
La etaj.
Simone?
Simone!
Bună!
Doamne sfinte!
Dumnezeule, Dev!
Arăți superb.
Ce căcat au astea pe față?
Măști de saună cu infraroșu.
- Vrei să încerci? E genial. - Fac minuni la eczeme.
Eu nu am…
- Ce-i asta? - Șic pentru ședința foto Vanity Fair.
Fac un articol despre Societatea de Conservare.
E zona șic pentru VIP-uri.
Ele sunt Cloe, Lisa și Astrid.
Bună!
Bine. Bună!
Cum a fost excursia? Kiki a zis că ai fost la far.
Doar știi cât îmi plac farurile.
Putem să revenim?
Îl faceți să arate o idee mai dezordonat?
Pare prea studiat.
Bineînțeles.
Cred că ești lihnită. Nu te reținem de la bufet.
Da, sunt.
Dar nu-l găsesc. Îmi arăți unde e, Simone?
- Te deranjează, Kiki? - Te iau înainte de ședință.
Pa, Devon!
Pa…
Cloe, Lisa și Astrid.
Gustoase, nu?
- Foarte. Uite… - Gustă cafeaua!
Peruană, din comerț echitabil, adusă de Kiki. Banii se duc la…
Trebuie să-ți spun ceva. E foarte important.
Bine.
Nu…
Nu prea știu
cum să încep.
Arăți foarte drăguț.
Nu asta…
Tu ești singura care nu știe ce frumoasă ești.
Vomit.
Bine.
Doar…
Da, spune!
Voiam să spun că…
Înțeleg ce vrei să spui despre Michaela, să știi.
Arăți bine și pare să-ți meargă bine aici.
Ea îți prinde bine.
Îmi pare rău.
Mă păcălești sau…
Nu! Prietenii tăi sunt și prietenii mei.
Îi accept pe Michaela și pe Ethan.
- O să avem un weekend minunat împreună. - Bine.
- Văd că te-ai răzgândit. - E o femeie foarte generoasă.
Sunt recunoscătoare că m-a invitat să rămân.
Iartă-mă! Ți-o fur o clipă.
Stai puțin!
Ești îmbrăcat normal. Lucrezi la Vanity Fair?
Pe contract, ocazional. Asta o fi cremă de brânză?
Nu știu. Ești reporter?
Fotograf. De ce?
Dacă aș vrea să dau în gât pe cineva…
Adică?
Am un subiect.
Dar e vorba de activitate sectantă și posibilă crimă.
Zic pas.
De ce?
Sunt oameni răi. Chiar nu-ți pasă?
Normal că sunt răi. Uite ce casă au!
Chiar nu te deranjează să lucrezi pentru ei?
Copilului îi trebuie aparat dentar, soția vrea să refacă bucătăria…
Ratezi subiectul vieții tale!
Al vieții tale!
Ce-ai pe tine?
Nu. Stilistul ți-a pregătit ținuta.
- Nu m-am îmbrăcat încă, iubire. - A venit fotograful.
Ne grăbim puțin?
Mai bine vă lăsăm să discutați.
De ce?
Dră DeWitt, ne lași o clipă, te rog?
Mi-ar plăcea la nebunie o cafea cu lapte, dacă ești drăguță să-mi aduci.
Te simți bine, Simone?
- Îmi aduci și un biscuit? - Da, desigur.
O cafea cu lapte și un biscuit, imediat.
- Nu cu lapte integral! - Bine.
Ești în șlapi?
Repet, nu m-am îmbrăcat încă.
Bine. Trecem la subiect? Ce e, Jose?
După problema de securitate, am verificat imaginile de pe camerele ei.
Am găsit ceva ce v-ar interesa.
Asta e de la 00:23, de acum două nopți.
Face o plimbare.
De acord. Dar de ce a dezactivat camera?
E clar că nu știe că am alt unghi.
S-a întors la 05:16 și a reactivat camera.
O fi adormit pe plajă.
Se pare că e un tipar.
Iat-o cu o seară înainte!
Dezactivează la miezul nopții
și reactivează în zori.
Săptămâna trecută a făcut la fel de patru ori.
În cea anterioară, de trei ori.
Nu înțeleg. Unde s-ar furișa? În jur nu e decât ocean.
Și casa lui Ethan.
- Ce să caute la Ethan? - Peter.
Nu. N-ar face el una ca asta, nu?
Ba da. E exact genul lui. 25 de ani și stă aici doar peste vară.
De ce ai prieteni atât de scârboși?
E și prietenul tău.
Incredibil, mă minte în față și se vede pe furiș cu porcul ăla!
- Poare se iubesc. - Poftim?
Păi, fata e mai isteață decât manechinele pe care le consumă el în fiecare vară.
Și mai drăgălașă.
De ce nu ești furios?
- Înfurie-te! - Sunt foarte furios.
Ea lucrează aici. El a acționat fără pic de judecată.
Încerc doar să-i înțeleg și lui punctul de vedere.
Bine. O să mă ocup eu.
- Ce ai de gând? - O să mă ocup eu.
Bună! Devon. Nu cred că ne-am cunoscut.
Patrice. Bună!
Îmi pare bine, Patrice. Ai văzut-o pe Simone pe undeva?
- N-am văzut-o. - Bine.
Simone? Ești aici?
Simone!
Patrice, unde e Simone?
N-am văzut-o, doamnă Kell.
Bună, fetelor!
Bună, Devon!
Am o întrebare.
Ce se petrece aici? Sunteți într-un fel de grup cu Michaela?
Suntem Societatea Folger Glen pentru Conservarea Faunei.
Avem o activitate plină de însemnătate.
- Eu sunt Astrid. - Da.
Și ce conservați?
Păsări, cumva?
Mai mult răpitoare.
Dintr-un mic club de grădinărit,
Kiki ne-a transformat într-un colos caritabil.
Ea și Peter fac ceva cu totul special aici.
Cu totul special. Plin de însemnătate.
Bine…
Auzi, Missy? Ai văzut-o pe Simone?
Sunt Devon. Ne-am cunoscut ieri.
- Ce pastelată ești! - Da.
N-am văzut-o pe Simone.
- Cranberry Spritzer? - Nu beau.
N-are alcool. Practic, Kool-Aid.
Nu beau Kool-Aid. Dar mersi.
E totul pregătit? Mulțumesc.
Mic! Ia te uită la tine!
Ce bine arăți!
Mickey, ce bine arăți Mă scoți din minți
Mickey!
Tocmai te-am lăudat tipului de la Vanity Fair.
- Unde e Pete? Se îmbracă? - Da.
- Peter se îmbracă. - Bine.
- Te simți bine, Mickeroo? - Minunat.
Dar tu? Ai o vară plăcută?
Da, foarte plăcută. Am învățat să fac windsurfing.
E foarte tare. Da. Păcat că se termină.
Toate se termină.
Bine…
Vezi jumătatea goală a paharului. Hai să-ți aduc ceva de băut!
Simone?
Miroase bine aici.
Parcă era interzis fumatul.
Mie nu mi se aplică regulile.
- Peter. - Peter Kell?
La naiba! Tu ești barosanul.
Promiți că de acum încolo îmi spui doar mie „barosanul”?
Cum îți face plăcere, barosane.
- Eu sunt Devon. - Știu.
Ai făcut mare tărăboi aseară, când ai ajuns.
Mai întâi pasărea, apoi tu.
Îmi pare rău.
Voiam doar să-mi văd sora.
Data viitoare, poate e mai simplu să folosești soneria.
Apropo, Simone ne e foarte dragă.
I-a prins tare bine Michaelei.
A ajutat-o mult.
Cm adică „a ajutat-o”?
Soția mea a trecut prin multe.
Ce a pățit?
Vreau să spun doar că sora ta
e o asistentă grozavă.
Da. Corect.
Aveți o casă pe cinste.
E loc berechet pentru copii.
Ai copii, barosane?
Dintr-o altă căsătorie sau…
- Scuze, nu vreau să fiu indiscretă. - Nicio problemă.
Da, am doi copii dintr-o altă căsătorie,
dar acum sunt mari.
Bun așa.
Dar ea unde e? Fosta?
Nu prea e prin preajmă.
Păcat.
Dar trăiește, nu?
Ce-i cu întrebările astea?
Nu știu. Făceam și eu conversație, barosane.
Am poftă de vorbă.
Și de mâncare.
Nu. Termin-o tu.
Oameni buni, ochii la mine!
Splendid!
Perfect!
Simone, ești aici?
Mereu o caut, scârba.
Simone?
Vă ajut cu ceva?
Bună!
Ai văzut-o pe asistenta Michaelei?
Simone o cheamă, parcă?
Nu.
Bine. Mersi!
DEWITT, SIMONE CLONAZEPAM
Fir-ar să fie, Simone!
Alo, Morgan!
Morgan!
- Bună! - Bună!
Ți-am adus telefonul.
Aoleu! Ce-ai pățit?
- Știu, arăt oribil. - Ți l-am încărcat.
Ești un înger.
Te sună foarte des Raymond, oricine ar fi.
Cine e?
Șeful meu.
M-am simțit foarte bine cu tine aseară.
- Da. - Da.
Ce-i cu rochia asta de nevastă perfectă? Frate cu dracul până treci puntea?
Nu, sunt…
- Sunt sub acoperire. - I-auzi! Să vorbesc în șoaptă?
Scârba e o criminală.
Mă prefac că beau Kool-Aid ca să-mi scot sora de aici.
- Înseamnă că mai stai câteva zile? - Rahat!
Trebuie să răspund.
Da, desigur.
- Iei cina cu mine? - E șeful.
Bună, armăsar de ocazie!
Jose, unde e Simone?
Necrologul e în telefonul ei. Caut-o!
Te rog. Și mulțumesc, Jose.
Cu plăcere, Peter.
Mulțumesc că ați venit să ne amintim de Barnaby.
Are gust de carton.
- Fac un falafel fantastic. Devon! - Un falafel de căcat.
- Devon, tu asculți ce spun? - Da.
Unde dracu' s-au dus toți?
- Devon! - Scuze, mai spune o dată.
Nici nu mă gândesc!
Doar în weekend. Mă întorc marți. Promit.
- Nu! - Boul ăsta a cumpărat bere slabă.
Nu stau cu taică-tău până marți.
- Slabă! - Am viața mea!
Nu…
- Nu! - Bere slabă!
Ziua se descurcă. Trebuie să mergi doar dimineața și seara.
Nu!
Nu, refuz să am grijă de tatăl tău ursuz
cât te joci tu cu rochițe pe insula paradisului!
Și să nu te aud că o suni pe Ally! Refuz să cred că vrei să mă distrugi.
Nu ești atât de nebună.
- Nu știi ce înseamnă nebunia. - Ba știu.
Se zgâiește acum la mine. Bruce, lasă ăla!
Nu.
Taică-tău mă amenință cu vătraiul.
Ba nu. Nu mai știe cine ești. Tată, e Ray. Îl mai știi?
Omule! Mă cunoști. Ray.
- Am fost regele balului la liceu! - Căcat!
„Dacă mi-ar acapara ceva viața astă-seară,
dacă m-ar străbate deodată o pală de vânt care ar schimba totul,
nu m-aș opune.
Sunt gata pentru orice vine.
Dar cred că va fi ceva mărunt,
un animal lipăind dintre umbre
sau o vorbă rostită atât de suav încât s-o aud în mine.
E întuneric afară, și frig.
Luna e de piatră.
Sunt singură cu aleanul meu.
Nu se întâmplă nimic,
doar următoarea răsuflare.”
Hei-hei.
Ți-e bine?
Mulțumesc că ați venit.
A fost fulgerător.
- Superbă slujbă. Serios. - Mulțumesc.
Ce frumos că ai vorbit din suflet!
A fost minunat, scumpo.
Mi-a răscolit toate emoțiile. Am nevoie de o plimbare.
Ethan,
vii cu mine pe stânci?
Da. M-aș simți onorat, Mickeroo.
- Pot să iau fursecul? - Desigur.
Doamne sfinte!
Doamne, Jose, nu-mi mai face așa!
Vino cu mine! În clipa asta! Hai!
- Ce-i asta? - Așa am găsit-o. Chem salvarea?
Nu, lasă! Mă descurc. Mulțumesc.
Simone… Eu sunt. Sunt lângă tine.
Totul e bine. N-ai pățit nimic.
Vino încoace! Totul e bine.
Ești cu mine. N-ai pățit nimic.
DUPĂ PIESA ELEMENO PEA DE MOLLY SMITH METZLER
Subtitrarea: Liana Oprea