"MONSTRE"
Kiki!
Kiki, espera'm!
Kiki, perdona'm!
Kiki!
Monstre!
És un somni, estaves somniant.
És un mal son, no passa res.
Soc amb tu.
On soc?
A la caseta dels convidats. T'hi vaig portar amb el Jose.
- Vas tenir un atac de pànic greu. - De debò?
Sí.
Em va veure algú?
No.
Eres al rebost. Els vaig dir que t'havies intoxicat amb menjar.
Espera, quina…? Quina hora és?
- Vora les set. - Del matí?
- Sí. - Un moment, al…
Escolta, Simone.
Ei, ves amb compte. T'he donat dos Xanax, frena.
On tinc el…?
Què és…?
No sé què fer.
Sobre què?
És que no sé… què fer.
- Què et passa? Explica-m'ho. - M'he perdut el jòguing.
Entesos.
És que anem a córrer, saps? Cada matí.
- I el mòbil? - Simone. Respira.
- L'he perdut. - Que no.
- L'he posat a carregar. És allà. - D'acord.
Me l'has tocat o què?
- No tinc correus ni SMS. - Ei, sonada.
Et vaig recollir de terra i t'he estat cuidant.
No ho entens, Dev. Em despatxaran.
Per perdre't el jòguing?
No, sap que surto amb l'Ethan, i que li he mentit.
Ai, Senyor, soc una imbècil.
- Tot això… M'ho prendran, em despatxaran. - Para el carro.
Seria tan terrible que et despatxés?
- Sí. - Aquesta casa et dona atacs de pànic.
No, me'ls provoques tu. Què fas aquí, encara?
M'has d'ajudar amb el pare.
Ja t'he dit que no.
No em pots dir que no, Simone.
El que vas patir de petita també ho vaig patir jo.
Això no va només de la Simone.
Vaig viure el que va fer la mare.
Jo ho vaig haver de veure, assumir i salvar-te'n a tu.
- No creus que em va deixar feta pols? - No, em va fer pols a mi.
- A les dues. - No, a només a mi.
- Estic feta a una merda. - Ah sí? Doncs jo, al quadrat.
Soc al cim de la merda. Així de clar.
- Estàs de primera. - No estic bé.
- Que sí! - Tinc dues sancions per alcoholèmia.
Què vols dir, dues?
Soc una borratxa, com el pare.
M'ofego. Et demano auxili i tu tens la mà a la porta.
T'ho demano.
Que et faci fora.
Kiki.
Kiki!
Ei, Simone.
Perdona que faci tard.
No som a l'exèrcit. No cal que t'entrenis al matins.
Com tens la panxa? La teva germana m'ha dit
que era "com si pixessis pel cul."
Ja estic millor. Escolta, perdona per haver tocat el dos ahir.
No t'amoïnis.
Tu descansa, ja ens veurem després.
Kiki, estàs enrabiada amb mi?
Això és que sí?
M'ho sembla.
Enrabiada amb tu? Per què?
- Per mi i l'Ethan. Sé que ho saps. - Reina, tant me fa amb qui surts.
La teva vida amorosa és cosa teva.
- No estàs molesta? - No, per un rotllet d'estiu?
No, passa-t'ho bé.
Amb condó. L'Ethan veu el ferri i s'abaixa la bragueta.
- De debò? - Sí, i va molt malament de diners.
Es va polir el seu fons fiduciari fa temps.
No és una relació seriosa, oi?
Doncs una mica seriosa, sí que ho és. Em va…
- Em va dir que m'estimava. - Ja m'ho penso.
Lamento que pensessis que no m'ho podries explicar.
- Com si jo fos un monstre. - Què?
I ara tinc la sensació que m'amagues coses.
Que no, Kiki.
Surts amb l'amic del meu home i tens una germana
que no sabia que existia. Hi ha res més?
Només això. T'ho juro.
La teva mare va morir en un accident?
No.
Però no és mentida.
No va…
- No va morir en un accident. - D'acord.
Però sí, va morir en un cotxe…
Va unir amb un tros de mànega
el tub d'escapament al seient del davant…
i es va suïcidar.
- Quants anys tenies? - Set.
Jo…
Era… al seient del darrere.
Em va dir que…
que pintés els dibuixos del llibre
fins que m'adormís.
Verge santa.
Sí.
La Devon ens va trobar al cotxe, i em va dur a l'hospital.
No passa res, Kiki.
Em van poder reanimar de seguida i…
Reina, tot això és terrible.
- Però no… - És terrible.
Jo llavors no entenia el que m'havia passat. Era petita.
Et penso cuidar.
A partir d'ara, et tractaran amb amabilitat i bondat.
- Sí, sisplau, gràcies. - És clar.
T'ho agraeixo molt, Kiki.
Gràcies.
Quant temps et quedes?
Adeu.
Qui la va parir.
Ah, hola, Jose, Patrice.
Missy.
- Superxefs. - Deu-n'hi-do. Aquest vestit porta piles?
Au calla. Heu vist la Simone?
- No. - Fa jòguing amb la Sra. Kell.
- Molt bé. Em puc fer un cafè? - Te'l poden dur a la caseta de convidats.
No cal, no soc una convidada.
N'estàs segura? T'acaben d'afegir a la llista de vips de la gala.
- Ah sí? - Ara no et pensis que pixes colònia.
D'acord.
Em quedaré per aquí posant en marxa tot aquest crom.
- Ja t'ho faig jo. - Gràcies.
Què és tot això? Esteu preparant la gala?
Això és per al còctel abans de la gala.
La festa abans de la festa, d'acord. M'encanta.
Quantes gales has fet, Patrice?
Setze.
Setze, ual·la.
Llavors coneixes
la Jocelyn Kell, la primera dona, oi?
¿O hauria de dir la "la coneixies"
en passat?
Trobo que hauríeu de sentir-me…
a mi, el que us dic.
Quants km corren aquestes ties?
Has trucat al Bruce DeWitt. Soc la seva filla.
El mòbil li fa ràbia, així que truca'm a mi.
Hola, has trucat al Ray.
Hola! Germana gran!
Aquí dalt.
Que bé que comences el dia, peix gros.
Fica-t'hi, que l'aigua està boníssima.
M'agrada la decoració.
D'estil nàutic, però fumeta.
Un racó de la casa que només és meu.
La casa és teva, no?
T'ho passes bé a l'illa?
Hi ha bon rotllo, tio.
Exacte.
Escolta, en què somnies? Quan soc aquí sempre somnio disbarats.
Ah sí?
Jo no somnio.
- Mai? - Ho vaig buscar a internet.
És perquè bec massa o per un trastorn de la personalitat.
Les dues encaixen.
Si et quedes prou temps,
començaràs a somniar.
Això podria ser un somni.
De qui? Meu o teu?
Potser el compartim.
Amb ella acostuma a passar.
Amb ella?
Vull dir, aquí.
Perdona.
Què penses fer avui? Anar a la platja?
No, estic esperant que ma germana torni
de la llarga sessió de jòguing amb la teva dona. La Simone
l'adora de debò.
Sí.
La Kiki té aquest efecte en la gent.
¿I com…
us vau conèixer?
No és una història gaire romàntica.
El seu bufet representava la meva empresa en una fusió
i ella va haver de deixar el cas,
i jo, el meu matrimoni.
Però aquí ens tens.
Feliços per sempre.
Tot bé, peix gros?
Sí.
I tant.
De fet, he quedat per jugar al golf.
Me n'he d'anar.
Ja te'l pots acabar.
Entesos.
Ho faré.
Ens veurem quan ens despertem.
- Sra. Kell, FedEx… - Fabulós. Gràcies, Missy.
El batut.
Oh, quina bona pinta. Però no, gràcies. Avui no.
El teló de fons del photocall. Cada any em sembla molt especial.
Gràcies a tu i al teu equip per tota la feina que heu fet.
Sé que quedarà fantàstic.
- Bravo. - Gràcies, mi amor.
Bravo.
Molt bé. Escolteu-me tots.
Tinc anotacions.
Déu del cel.
PERDONA PER HAVER TOCAT EL DOS AHIR. QUE MALAMENT.
TRUCA'M QUAN PUGUIS.
Òndia.
Patrice, fas uns batuts de primera.
Gràcies, senyor. M'ajuden a deixar anar la imaginació.
- És una manera de… - Simone.
- …perquè és… a veure. - Un segon.
- Com te trobes després d'anit? - Doncs…
Bé, tenia mal de panxa per les ostres.
M'ho ha dit el Jose.
Jo també tinc atacs de pànic.
Però ja ho saps. Organitzes les sessions de teràpia de parella.
Sí, però no l'hi diguis a la Michaela. No cal que s'amoïni per mi…
No, tranquil·la.
Ella creu que els meus atacs són falta de voluntat.
Per tant t'ho estalviaré, però només volia saber si estaves bé.
- Em fan angoixa, aquests atacs. - Sí, exacte,
però no, estic bé.
Entesos.
- Simone? - Sí?
- Mira't això. - Sí.
Són idèntics.
- Estàs cega? - No.
Aquest llaç és mat, però aquest és una mica metàl·lic.
Aquest és de Tòquio i aquest, qui sap d'on,
potser de Soho House.
Les etiquetes són iguals. Si no te'l va comprar al Japó,
es va esforçar perquè semblés japonès.
Exacte.
Doncs no ho sé.
Kiki, tinc el seu diari de vol i diu "Arribada: 13:00 h, dimecres, Tòquio."
El jet és seu. Podria dir que va al planeta Vulcà.
I si ho era al Japó, on era?
I amb qui?
Reina, ets aquí?
Sí.
Hola, que no jugaves al golf?
Havia quedat amb l'Ethan, però no m'agafa el telèfon.
Hola.
Llavors, tu no tens idea d'on és, oi?
No hi hem parlat avui, però li puc donar el teu missatge.
És clar, et puc donar el missatge a tu,
la seva amant.
- Simone? - Sí, perdona.
T'ha agafat un ictus?
És que no…
No sé què dir. Em sembla molt incòmode tot plegat.
En fi, què li vas dir? Trobo estrany que no em contesti.
- A qui? - A l'Ethan.
Anit quan passejàveu al penya-segat.
Ja no molestarà més la Simone.
Què vols dir?
Sé que no eres al Japó.
Dius que eres a Tòquio, però no és cert.
Reina, amb prou feines sé on soc ara.
Tinc un jet-lag de cal Déu.
On eres, Pete?
D'acord.
Com vulguis.
No era al Japó. Ho has descobert.
Deus estar satisfeta amb tu mateixa, detectiu.
A on vas? Estem en plena discussió.
O ja hem acabat?
ETHAN!! QUE HI ETS? ESCOLTA!
- Jose. - Sí, Peter.
Ves a buscar el Jeep, sisplau.
- Sí, de seguida. - Daixò…
Vull amagar-me una estona.
Desconnectar.
- Que em…? - Me n'encarrego.
- Gràcies, tio. - De res.
Segueix-lo.
Què? Vols que el segueixi de debò?
- Corre. - D'acord.
Hola, Phil. Soc jo.
Sé que és festa i estàs de vacances, però vull parlar amb tu.
Em trucaràs?
T'agrada el que veus?
Perdona, semblava
que algú cantava.
Primer el jardiner i ara jo.
Quin matí que portes.
Com ho saps, això?
Et conec.
La Simone serà fora fent encàrrecs fins al vespre.
Diu que et digui que tornarà per sopar.
Per sopar… Llavors et deixo que et vesteixis.
No, queda't.
Vull parlar amb tu.
Sé això de la vostra mare.
La meva va morir quan jo era petita.
Això et marca.
Quan vaig pel món, sempre m'adono de qui ja no té mare.
Tu no?
En continuem parlant després.
Vas tenir gelosia?
Quan va triar la Simone.
Què coi em preguntes, ara?
Si te'n lliures, pot ser pitjor.
Et quedes pensant:
"per què jo no?"
Ma mare no va deixar que me'n lliurés.
Em va deixar amb un home malalt i amb una nena molt traumatitzada.
És massa responsabilitat per a una menor.
Has treballat tant durant molt temps, oi?
Sota aquesta armadura, vols que et diguin "Ben fet."
Però no ho vaig fer bé.
I tant, que sí.
La vas salvar.
No, la vaig abandonar.
Per anar a la uni.
La Simone era sola a casa amb un pare amb trastorn depressiu
que no li donava menjar,
no la banyava
ni li deixava la llum encesa.
Mentrestant, jo m'entrompava a la uni.
Ella va patir molt.
Però vas tornar.
Va perdre tot un curs.
Quan vaig tornar, estava esquelètica.
- Es volia suïcidar. - No ho sabies.
I tant que sí.
M'enganyava a mi mateixa…
Em deia que ella estaria bé
perquè jo estava desitjant fugir.
I la Devon?
Qui es preocupa per la Devon?
Qui cuida la Devon?
Ningú.
Et veig.
Com n'ets d'especial.
Et puc ajudar.
Compartim el mateix dolor.
Tu, jo i la Simone.
Cada ovella amb sa parella.
Digues-ho.
Cada ovella amb sa parella.
Ei, ei.
Sí, t'estàs follant aquest cony ben humit
Porta galleda i baieta per a aquest cony ben humit
Dona-m'ho tot per a aquest cony ben humit
Fot-li , Dev!
Què?
Perdona, que us conec?
- Ets la pera, Devon. - Sí, molt!
Ens vam veure a la casa. Lisa, Astrid i Cloe.
Com he arribat?
La Michaela vol que vinguis. Passarem un dia de noies!
Què? No.
No!
Para el cotxe.
No!
La Missy diu que em buscaves. Quin vestit tan bonic.
Aviso la modista?
Vine i seu.
D'acord.
Jose.
He iniciat sessió per veure quan té temps per sopar el Peter
i les agendes no es sincronitzen.
Sí, han canviat les contrasenyes i els codis PIN i no es veu la ubicació.
Sembla un problema informàtic.
No em prenguis el pèl, Jose.
Què?
Quin pèl vol dir?
No soc nadiu de l'anglès.
Perdoni, aquest accent.
No entiendo nada de lo que dice.
M'has bloquejat l'accés? T'ho ha dit el Pete?
- No sé ni engegar l'ordinador. - El fas anar tot el dia.
Soc el gerent de la propietat i prou.
Entesos.
On era el Peter el cap de setmana?
Al Japó.
On era de debò?
- Al Japó. - Entesos.
Si continues així, et faré fora.
És…
- No em pot fer fora. - I tant que sí.
M'ha arribat que has enviat missatges grollers
sobre la Simone. Recull les teves coses i marxa.
No.
No?
Què vols dir que no? Fora.
Treballo per al Peter, no per a vostè.
Fa dinou anys que estic amb ell.
Molts més que vostè.
No em pot fer fora per contracte.
La primera Sra. Kell no va poder.
No ho hauria fet perquè, sap què?
Era una dona amable.
Alguna cosa més, mi amor?
No.
Entesos.
Val més que vagis amb compte.
Molt bé.
Trucaré al tècnic per avisar-lo del problema.
Entesos.
LA CLOÏSSA FARCIDA EMPRESA DE CÀNNABIS
Molt bé, i ara què fa?
Està comprant maria en una botiga.
Quina carretada, tu. Sí, tindrà un dia tranquil·let.
Mira l'aparador d'un forn de pa.
Que emocionant.
No sap si comprar la magdalena.
La vol, però dubta.
L'he d'agafar. Ja et trucaré.
Sortiu tots.
Tots.
Passa-t'ho bé, fins després.
Què has esbrinat?
Hi ha una clàusula d'infidelitat. Si té una aventura,
es podria invalidar l'acord, però calen proves.
- Quines proves? - Les capses de bombons, no.
Doncs correus, fotos, vídeos, missatges.
T'ho aconseguiré.
Et van permetre que el signessis?
Ets advocada. Com et vas deixar convèncer?
El Peter m'aclaparava amb atencions. Tant me feia tot.
Vaig posar cors sobre les is.
T'entenc, d'acord.
Indagaré una mica. Ja et trucaré.
Phil, què…?
I si no té cap aventura?
M'has dit que sí.
I si m'equivoco i em demana el divorci?
Estaré protegida econòmicament?
L'acord prematrimonial inclou clàusules,
per si haguessis tingut fills.
Això no era el nostre destí, oi?
Sé que és un tema dolorós,
però prova de ser optimista. No t'aïllis.
Reuneix proves discretament.
D'acord.
- Gràcies, Phil. - Molt bé, anem parlant.
Merda.
Simone?
Oh!
Peter!
Una coincidència ben curiosa.
T'envia la Michaela a espiar-me?
No, només vinc per aclarir les…
És que…
- Perdona'm. - Hosti.
No té ni gota de vergonya.
Doncs…
deixa la bici allà.
Ja li diré que t'he perdut.
Que no. T'he enxampat.
Com a penitència buscaràs cloïsses mercenàries.
Cloïsses què?
Mercenàries.
I què és una…?
- Tu vine. - D'acord.
El vestit de la gala!
Renoi, mira quin look de reina supersexy, deu sobre deu.
Ens l'enduem.
No, val 22.000 dòlars.
- Paga la Kiki. - Hi insisteix.
- Un caprici. - No.
Ni tan sols m'afavoreix. Semblo el Beetlejuice.
Devon, escolta'm molt bé.
- Escolta-la, Devon. - Això.
Ets preciosa.
Ho ets tot. Ets una deessa.
- Ens l'enduem. - No.
No.
De debò són cloïsses mercenàries o només m'enredes?
Mercenàries.
Són les cloïsses de l'estat de Rhode Island, om em vaig criar.
Els Kell no sou autèntics novaiorquesos?
Per part de la meva mare.
El seu pare
era pescador,
com el seu avi, i per això aquests pantalons m'escauen tant.
Entesos.
Ha sigut pels bombons, oi?
La Michaela ha sabut que no els vaig comprar a Tòquio.
Sí, és que…
els va comparar amb la capsa que vam rebre del Japó.
En una el llaç era mat,
i no metàl·lic.
Errada de principiant.
Creu que tens una aventura.
I tu, també ho penses?
No eres on deies. Vas enganyar la teva primera dona.
Entenc que la Michaela sospiti.
Això sí que pica.
Treballo per a la Kiki.
La meva dona s'alegraria de saber que no tinc cap aventura?
Que era al bateig del meu net?
Sense dir-l'hi?
No, fliparia.
Sí
Aquest tema és delicat per a ella.
Els teus fills l'han tractat fatal.
La culpen per la meva ruptura amb la seva mare.
Et sembla just?
No està bé que una dona em demani que no em parli amb els fills.
Feia deu anys que no veia el meu fill,
i ara ja és pare.
Tenia el seu fill braços.
Va ser…
Va ser el millor moment de la meva vida,
conèixer el menut,
i ara…
no recuperaré aquests anys.
En tens una foto?
- Sí. - Una foto?
- I tant. - Me l'ensenyes?
Com es diu?
Jonathan Joseph Kell, com el meu pare.
Johnny Joe.
S'assembla a tu.
- Que dius! T'ho sembla? - Sí, de debò.
Gràcies per escoltar-me.
No es mereixen.
No en puc parlar amb ningú més.
No passa res.
- Molt bé. - A veure.
Continuem buscant.
Cloïsses.
Ens l'enduem.
És que… no el puc acceptar.
I tant, que sí.
La Kiki en diu generositat radical.
És excepcional que t'hagi convidat a la gala.
És evident que veu el teu potencial.
Potencial en què? En perdre el temps fent compres?
Ja me n'ocupo jo.
No només estem de compres. Manifestem la vida que ens mereixem.
Sí, amb calés.
Jo… soc caixera en un bar de menjar ràpid de Buffalo.
Jo era auxiliar de secundària.
I jo, esteticista a Florida.
I jo soc sagitari.
Va veure el nostre potencial.
- Per casar-vos amb rics? - Deixeu-me a mi.
No els vam perseguir, Devon.
Van… venir a nosaltres.
Tenim poders especials.
Totes tres.
Quan t'estimes a tu mateixa, quan projectes fortalesa i confiança,
la natura compleix els teus desitjos.
La teva força gravitacional.
Els homes te perseguiran.
- No crec que… - Devon?
Ets tu?
Passava per aquí
i t'he vist.
Estàs preciosa.
Ho veus?
La Michaela va molt peix en cloïsses mercenàries.
Que en faràs?
Doncs suposo que faré la meva famosa sopa de marisc.
T'agrada la de cloïsses?
- M'agrada la que fan a Nova Anglaterra. - Ai, no.
- Sí. - Aquella marranada, no.
Jo faig la de Rhode Island.
Sense crema.
Sense crema, ecs.
T'ha agafat fred.
Sí, una mica.
No…
- Deixa'm. - No cal…
- Ho estàs fent. Molt bé. - Ja està.
Mira,
sobre l'Ethan.
- No, Peter, no cal que parlem… - Ja ho sé.
Però l'aprecio. El conec des que era un marrec,
però acostuma a fer aquestes coses.
Què és el que fa?
Fa ghosting a les dones maques amb qui ha festejat a l'estiu,
i llavors, el Dia del Treball,
puf, marxa a Londres.
L'Ethan no m'ha fet ghosting.
Entesos, tant de bo m'equivoqui.
Em sap greu.
- No… - T'he esguerrat la tarda.
No, ets… Moltes gràcies per dir-m'ho.
Sí.
Tot això és preciós. Gràcies per dur-me a buscar cloïsses.
Què?
- Ai, cloïsses… - Mercenàries.
- Vols dir mercenàries? - Mer…
- Vull que ho diguis. - Sí.
- Mercenàries. - Mercenàries.
- Mercenàries, és fàcil. - Mer…
- Mercenàries. - Mercenàries.
Perdona'm, és que…
Em pensava que…
No sé per què se m'ha acudit.
Molt bé.
- Me'n vaig… - Espera.
- Simone? - Que no.
Simone, espera.
Ei, has trucat a l'Ethan. Deixa'm un missatge.
Escolta, només…
Truca'm, sisplau. Estic molt preocupada per tu.
No tinc ni idea d'on ets ni si estàs bé.
Per tant, si em pots enviar un missatge, m'agradaria molt.
Va, adeu.
DE DEBÒ ETHAN ON ETS? TRUCA'M
I ara, què fa?
L'any passat portava maragdes.
No hi ha gaire coses a dir. Està buscant cloïsses a Kewes Point.
No em digues que farà aquella merda de sopa, oi?
No ho sé.
No és prou gran.
No portaré una pedra groga amb un vestit groc.
Paro de fer d'espia?
Estàs bé?
- Això, per al Met. - Sí!
És que el Peter no fa res sospitós,
i necessito un descans.
Deus estar cansada i tens el sucre baix. Pica alguna cosa.
Provem aquesta, va.
Kiki, no saps on és l'Ethan, oi?
No, per què?
M'amoïna molt. Avui no m'ha trucat.
És com si hagués desaparegut.
Segur que està bé.
Tinc un mal pressentiment.
Soc massa menuda per això.
Mira, truca la Rebecca a Fred Leighton.
Envia-li una foto del vestit, i demana-li més opcions per a la gala.
- Fet. - Ets la millor.
Porta principal oberta.
Ethan?
Hola?
Ethan?
Bingo.
Què?
Ja tenim guanyador.
Com va la investigació?
Superbé, sí.
Quan vas dir que aquesta matava gent, volies dir la primera dona del Peter?
- Tens novetats? - He fet preguntes.
- Creia que estaves en perill. - Oh.
Diuen que l'han mort.
Un dia era al club nàutic i a l'endemà ja no.
La família no va dir res.
La seva goleta va estar abandonada al port deu anys.
La Michaela és una malvada.
L'hi he vist als ulls. Estava despullada a la banyera.
Tant és, me n'he d'anar.
Espera, et volia preguntar una cosa.
Ecs, què?
Cada any, a finals de temporada,
l'Ethan em paga per dur el vaixell fins a Palm Beach.
- Sona bé. - Sí, és preciós.
M'ho prenc amb calma, paro a la platja a Carolina del Nord,
i… em preguntava si volies venir.
Què? Per què no?
Cuido mon pare a jornada completa,
a casa, per començar.
No et pots agafar festa?
Quants dies marxes?
Vora un mes.
No hi ha cobertura.
Seré allà sol
amb les estrelles
i milles de mar blau.
Pensa-t'ho bé.
Marxo després del Dia del Treball.
Mecàgon l'ou.
És ta germana.
- Què? - Simone, et trobes bé?
- Mira. - L'equipatge.
Exacte, les cinc maletes.
Que curiós. Com és?
No ha fet les maletes. L'Ethan no ha marxat.
No marxaria així, sense els rellotges.
No se n'aniria sense dir res.
Qui diu que ha tocat el dos?
Segons el Peter, l'Ethan m'ignora i ja és a Londres.
És el que fa amb els rotllets el Dia del Treball.
És veritat?
És que, des de fa temps,
no ha sigut un tio legal.
No, però s'ha penjat de tu.
Bé, tu hi has parlat avui?
Des d'ahir, no.
En passa alguna. Quan el vas veure per últim cop?
Després de la cerimònia de l'ocell. Anava al penya-segat…
amb la Michaela.
- Què - Ho vaig veure.
- Hosti. - Anaven cap al penya-segat.
- No! - Collons!
No l'hi diguis, la trasbalsaràs.
Creus que va fer el que ja saps a ja saps qui, com a la primera daixonses?
Que no, Devon. La Michaela no va matar la Jocelyn.
- Tafaneries. - Ho diu la Lily-Rose.
- Qui és, aquesta? - La companya del calabós.
Vaja.
- La teva cap em va tancar al calabós. - Però de què parles?
T'ho volia dir. Tens una bena als ulls.
És una puta malvada
que mata gent.
- La Jocelyn no és morta. - L'has vist mai?
No! Es va separar del Peter.
Perquè és morta.
Igual que l'Ethan. La Michaela sabia que sortiu
i l'ha empès penya-segat avall.
Espera, a veure si ens calmem. Tot això és un disbarat.
La meva cap no ha mort el meu nòvio.
Simone, ja ho entenc.
La Michaela té un poder estrany. El fa servir amb mi.
Em va clavar les urpes. Parlàvem de sentiments.
- He anat de compres. - Què dius?
És molt pitjor del que creia.
Hem de fotre el camp d'aquí!
Capità, quan surt el proper ferri?
- A les 6:40 h, si sortim ara. - Fotem el camp!
Espera, Devon.
- Vols parar? - Prou.
- He d'assimilar-ho tot. - Fes-ho al ferri.
No deixaré plantada la Kiki.
Ja serà molt lluny d'aquí quan se n'adoni.
És ella.
No contestis.
D'acord.
Però on anirem?
- Què? - Ja ens ho rumiarem.
- Et busca amb l'aplicació? - Sí, m'ho fa si no contesto.
No té sentit. No vull fugir dels problemes.
Tinc la sensació que anirà bé.
Simone.
Simone, sé que ets a casa de l'Ethan.
- Quins collons! - Dec tenir la ubicació activada.
Té el codi de l'alarma de l'Ethan.
- Queda't aquí. Ara vinc. - Ràpid, sortim pel darrere.
A veure.
Merda!
És el Flash o què? Com ha vingut tan ràpid?
Porta principal oberta.
- On és el vàter? - A baix, a l'esquerra.
- Sento l'Ethan. - Una copa?
- Tens Labatt Blue en ampolla? - Ethan, hola!
- Mare meva. - No passa res.
Què hi feu tots, aquí?
Estava amoïnada. Per què no em contestaves?
Al matí he sortit a corre-cuita, i m'he deixat el carregador.
De fet, sí que l'he portat.
Ja saps que l'iPhone antic té un altre…
- M'has espantat. On eres? - Ai Senyor.
Ets tu, Simone?
Com has crescut.
Mira't.
Ethan, per què has dut aquí mon pare?
És que… he anat en avió a Buffalo per demanar-li una cosa,
i ell i el seu infermer han tornat amb mi.
No soc l'infermer. Qui és, aquest?
El capità Morgan.
Com la marca de rom?
Que guai. Com va, Simone?
Espera, quin embolic. Per què heu vingut?
A veure.
No, és que em volia esperar. Ho volia fer
demà al matí, però
ho podem fer ara.
BASADA EN L'OBRA
Subtítols: Cristina Casas Peregrina