SIRENE
„MONSTRU”
Kiki!
Kiki, stai!
Kiki, îmi pare rău!
Kiki!
Monstrule!
E doar un vis. Visezi.
E doar un coșmar. Totul e bine.
Sunt aici.
Unde sunt?
În casa de oaspeți. Te-am adus aseară, cu Jose.
- Ai avut un atac de panică urât. - Da?
Da.
M-a văzut cineva?
Nu…
Erai în cămară. Le-am spus că ai toxiinfecție alimentară.
Stai, ce… Cât e ceasul?
- Vreo șapte. - Dimineață?
- Da. - Ce? Dimi…
Ascultă, Simone!
Mai ușurel! Ți-am dat două Xanax-uri. Nu te agita!
Unde mi-e…
Care e…
Nu știu ce să fac.
Cu ce?
Nu știu… ce să fac.
- Ce e? Spune-mi! - N-am ajuns la alergare!
Așa…
Alergăm în fiecare dimineață.
- Unde mi-e telefonul? - Respiră!
- L-am pierdut. - Ba nu.
- Ți l-am pus la încărcat. E acolo. - Bine.
Mi-ai făcut ceva la telefon?
- N-am niciun mesaj. - Alo! Prăjito!
Te-am adunat de pe jos și te-am îngrijit.
Nu! Nu înțelegi, Dev! O să fiu dată afară.
Fiindcă n-ai fost la alergare?
Nu, pentru că știe că sunt cu Ethan. Știe că am mințit.
Doamne, ce proastă sunt!
Totul o să…
- O să se ducă naibii. O să mă dea afară. - Ascultă…
Chiar ar fi sfârșitul lumii dacă te-ar da afară?
- Da. - Locul ăsta îți dă atacuri de panică.
Ba nu! Tu îmi dai atacuri de panică! Ce mai cauți aici?
- Ți-am zis. Vreau să mă ajuți cu tata. - Și te-am refuzat.
Nu ai dreptul să mă refuzi, Simone.
Și știi ce? Am trăit același calvar în copilărie.
Nu ți s-a întâmplat doar ție.
Am trăit ce a făcut mama.
Și? Eu am văzut. A trebuit să semnez. Să te salvez.
- Nu crezi că m-a făcut varză? - Nu. Pe mine m-a făcut.
- Pe amândouă. - Ba nu, pe mine!
- Sunt megavarză. - Zău? Înmulțește cu patru varza ta!
Apoi urcă pe Muntele Varză. Acolo sunt eu.
- Tu ești bine-mersi! - Ba nu sunt!
- Ba da! - M-au prins a doua oară beată la volan.
Stai, cum adică a doua oară?
Sunt bețivă, ca tata.
Mă înec și îți fac semne disperate, iar tu stai cu mâna pe clanță.
Te rog.
Las-o să te dea afară.
Kiki!
Bună, Simone!
Regret nespus că am întârziat.
Nu ești în armată, să te prezinți la instrucție.
Ce-ți face burtica?
Sora ta a spus că, citez: „Te pișai pe cur.”
Mi-am revenit. Jur. Îmi pare tare rău că am dispărut aseară.
Nu-ți face griji!
Odihnește-te! Ne vedem mai târziu.
Kiki, ești supărată pe mine?
Deci ești?
Pari supărată.
De ce aș fi?
- Eu și Ethan. Știu că știi. - Scumpo, nu-mi pasă cu cine ești.
Viața ta amoroasă te privește.
- Nu ești supărată? - Nu. Pentru o aventură de o vară?
Nu. Simte-te bine!
Dar cu prezervativ. Tipul nu știe să și-o țină în prohab.
- Serios? - Da. Și e la pământ cu finanțele.
Și-a păpat de mult fondul fiduciar.
N-ai gânduri serioase cu el, nu?
Păi, nu știu, relația începea să devină serioasă.
Mi-a…
Mi-a spus că mă iubește.
Nici nu mă îndoiesc.
Mă doare că nu te-ai simțit în largul tău să-mi spui, să știi.
- De parcă aș fi un monstru. - Poftim?
Acum am sentimentul odios că te ascunzi de mine.
Nu mă ascund, Kiki.
Te vezi cu prietenul soțului meu și ai o soră de care nu știam.
- Mai e ceva ce nu știu? - Nu, doar atât. Jur.
Mama ta chiar a murit într-un accident?
Nu.
Dar asta nu era o minciună.
Nu a…
- N-a murit într-un accident de mașină. - Așa…
Dar a murit într-o mașină…
A legat un furtun de…
de țeava de eșapament, l-a băgat în mașină și…
și s-a sinucis.
- Câți ani aveai? - Șapte ani.
Eu…
Eu eram pe bancheta din spate,
iar ea mi-a spus să…
Mi-a…
Mi-a spus să desenez în cartea de colorat până când adorm.
Dumnezeule!
Da.
Devon ne-a găsit, m-a scos și m-a dus imediat la spital.
E în regulă, Kiki.
Au reușit să mă resusciteze imediat și…
Scumpo, nimic nu e în regulă la asta.
- Dar nu… - Nu e în regulă.
Dar la momentul ăla nu înțelegeam ce mi se întâmplase.
Nu știam.
O să am grijă de tine.
De acum, o să te învălui în blândețe și bunătate.
- Da, te rog! Mulțumesc! - Bine.
Îți mulțumesc din inimă!
Îți mulțumesc.
Cât mai stai prin zonă?
Pa!
Hei-hei, în puii mei!
Bună, Jose! Patrice. Missy.
- Chefii la cuțite. - Aoleu! Rochia aia are și baterii?
Mai taci! Ați văzut-o pe Simone?
- Nu. - E la alergare cu dna Kell.
Mișto. Pot să-mi fac o cafea?
Poți să comanzi din casa de oaspeți.
M-am prins că nu-s oaspete.
Sigur? Tocmai ai fost trecută pe lista VIP la gală.
- Pe bune? - Da. Dar să nu ți se urce la cap!
Bine.
Atunci, mă învârt pe-aici, să activez alambicul.
- Mă ocup eu. - Mulțumesc!
Și? Ce pregătiți aici? E pentru gală?
Pentru cocktailul de dinainte de gală.
Petrecerea de dinaintea petrecerii. Mișto.
De câte gale te-ai ocupat, Patrice?
Șaisprezece.
Șaisprezece. Măiculiță!
Înseamnă că o cunoști
pe Jocelyn Kell, prima soție, nu?
Sau e cazul să spun „ai cunoscut-o”,
la trecut?
Am impresia că mă puteți auzi,
că auziți ce spun.
Până unde aleargă scârbele astea?
Ai sunat la Bruce DeWitt.
Sunt fiica lui, Devon. El detestă telefonul. Sună-mă pe mine.
Salut! Ai sunat la Ray.
Salut! Soră mai mare!
Aici, sus!
Așa mai merge să-ți începi ziua, barosane!
Fă bâldâbâc! E bună apa.
Îmi place decorul.
E în stil nautic, dar mai de prăjeală.
Ultimul colțișor din casă care mi-a rămas.
Nu e toată a ta?
Și? Te simți bine pe insulă?
Are atmosferă, frate!
Da.
Ce visezi aici?
Eu am cele mai trăsnite vise când sunt pe insulă.
Zău?
Eu nu visez.
Niciodată?
Am citit despre asta.
E ori de la prea mult alcool,
ori de la o tulburare gravă de personalitate.
Ambele se pupă.
Dacă stai aici destul, o să începi să visezi.
Poate visezi chiar acum.
Cine visează? Eu sau tu?
Poate avem un vis comun.
Așa se întâmplă în preajma ei.
A ei?
Aici, voiam să spun.
Scuze.
Ce planuri ai azi? Plajă?
Nu, aștept să se întoarcă sora mea
de la cea mai lungă alergare cu nevasta ta, pe care, aparent,
o venerează efectiv.
Da. Kiki are efectul ăsta.
Cum v-ați cunoscut?
Nu e cea mai romantică poveste din lume.
Firma ei îmi reprezenta compania într-o fuziune.
Ea a trebuit să se retragă din operațiune, iar eu, din căsătorie.
Dar iată-ne acum!
Fericiți ca-n basme.
Ți-e bine, barosane?
Da.
De fapt, am o partidă de golf.
Trebuie să plec.
Termin-o tu.
Pot să fac asta.
Și o s-o fac.
Ne vedem când ne trezim.
- Dnă Kell, un pachet… - Excelent! Mulțumesc.
Smoothie-ul dv.
Pare delicios! Nu, mulțumesc. Nu azi.
Fundalul foto VIP…
Îmi dă fiori an de an.
Mulțumesc, Jose, ție și echipei tale, pentru efort.
Sunt convinsă că o să arate fantastic.
- Bravo! - Mulțumesc.
Bravo!
Bun! Atenție, oameni buni!
Am niște observații.
Maică sfântă…
SCUZE CĂ AM DISPĂRUT ASEARĂ. MI-A CĂZUT CEVA GREU
SUNĂ-MĂ CÂND POȚI
Patrice, faci un smoothie dat naibii.
Mulțumesc, domnule. Așa îmi exprim creativitatea.
- Mai ales așa… - Simone!
- E ceva ce… Bine. - Stai puțin!
Cum te simți după seara trecută?
N-am…
N-am nimic. Mi-au picat greu niște stridii.
Mi-a spus Jose.
Și eu am atacuri de panică.
Dar știi asta, fiindcă ne faci programare la terapie de cuplu.
Da. Dar, te rog, nu-i spune Michaelei!
Nu vreau s-o îngrijorez sau…
Nu. Nu-i spun.
Pentru ea, atacurile mele de panică sunt un eșec al voinței.
O să te cruț de asta. Dar voiam să mă asigur că ți-e bine.
- Mă îngrozesc atacurile de panică. - Da. Și pe mine.
Dar, da. Mi-e bine, n-am nimic.
Bine.
- Simone! - Da?
- Hai să vezi ceva! - Bine.
Sunt identice.
- Ești oarbă? - Nu.
Panglica asta e mată,
iar asta e o idee metalizată.
Asta e de la Tokyo,
iar asta e dintr-un loc dubios, cum ar fi SoHo House.
Etichetele sunt la fel.
Dacă nu le-a luat din Japonia, s-a străduit să pară japoneze.
Exact.
Știu și eu…
Kiki, am jurnalul lui de zbor. „Sosire la ora 13:00, miercuri, Tokyo.”
E avionul lui. Poate să scrie și „Planeta Vulcan”.
Dacă nu în Japonia, unde a fost?
Și cu cine?
Scumpo, ești aici?
Da!
Bună! Credeam că te-ai dus la golf.
Așa trebuia, dar Ethan nu răspunde.
Bună!
De fapt, nu se întâmplă să știi unde e?
Nu, n-am vorbit azi. Dar pot să-i spun că i-ai lăsat vorbă.
Da. Pot să-ți las ție vorbă.
Iubita lui.
- Simone? - Da. Mă scuzați.
- Ai un atac cerebral? - Pur și simplu nu…
Nu știu ce să spun. Toată povestea e atât de stânjenitoare!
Ce ai vorbit cu el, oricum? E ciudat că nu îmi răspunde.
- Cine? - Ethan.
Când ai fost aseară cu el pe stânci.
N-o să o mai deranjeze pe Simone.
Adică?
Știu că n-ai fost în Japonia.
Ai spus că ai fost la Tokyo. Știu că n-ai fost.
Scumpo, abia știu unde sunt acum.
Așa un decalaj de fus orar…
Unde ai fost, Pete?
Bine.
Fie!
N-am fost în Japonia.
Te-ai prins!
Sper că ești foarte mândră de tine, dnă inspector.
Unde pleci? Aveam o discuție.
Sau s-a terminat?
ETHAN! EȘTI? BUNĂ!
- Jose! - Da, Peter.
Îmi tragi Jeep-ul în spate?
Da. Imediat.
Ascultă…
O să mă dau la fund o vreme. N-o să fiu de găsit.
- Poți să… - Mă ocup eu.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Urmărește-l! - Poftim?
Să-l urmăresc la propriu?
- Fuga! - Bine!
Bună, Phil! Eu sunt.
Scuze, știu că e sărbătoare și ești în vacanță, dar trebuie să vorbim.
Mă suni, te rog?
Îți place ce vezi?
Scuze!
Se auzea un cântec.
Întâi, cu grădinarul, acum, cu mine. Ai o dimineață aglomerată.
De unde știi?
Te cunosc.
Simone e plecată cu treburi până diseară.
Îți transmite că se întoarce până la cină.
Cina…
Te las să te îmbraci.
Nu! Rămâi!
Vreau să vorbim.
Simone mi-a spus de mama voastră.
Și mama mea a murit când eram mică.
Așa ceva te marchează.
În perindările mele prin lume, o disting mereu pe femeia fără mamă.
Tu nu?
Hai să reluăm când ești îmbrăcată!
Ai fost invidioasă?
Că a ales-o pe Simone?
Ce întrebare e asta?
Câteodată e mai rău să fii cruțat.
Rămâi cu întrebarea:
„De ce nu eu?”
Mama nu m-a cruțat de nimic, Michaela.
M-a lăsat cu un bărbat bolnav și o fetiță traumatizată de crescut.
E o răspundere prea grea pentru o fată fragedă.
Ai făcut eforturi supraomenești lungă vreme, nu?
Sub carapacea aia, simți nevoia să ți se spună: „Felicitări!”
Nu merit felicitări.
Ba da, meriți.
Ai salvat-o.
Nu, am abandonat-o.
Am plecat la facultate.
Ea a rămas singură în casa aia, cu tata, care avea depresie clinică
și nu o hrănea,
nu o spăla,
nu plătea facturile la curent.
Eu mă îmbătam la Universitatea din Ohio.
Ea trăia în iad.
Dar te-ai întors.
A ratat clasa a VII-a.
Când m-am întors, era bolnăvicios de slabă.
- Voia să moară. - Tu nu știai.
Ba știam.
Doar că m-am mințit. Mi-am…
Mi-am spus că o să se descurce
fiindcă țineam morțiș să plec.
Dar Devon?
De Devon cui îi pasă?
- Pe ea cine o dădăcește? - Nimeni.
Te văd.
Văd cât de aparte ești.
Pot să te ajut.
Împărtășim aceeași suferință.
Eu, tu și Simone.
Suntem suflete surori.
Spune-o!
Suflete surori.
Hei-hei…
Ți-o tragi cu o păsărică udă
Adu un mop și o găleată La păsărica asta udă
Dă tot ce poți La păsărica asta udă…
Zi-le, Dev!
Poftim?
Scuze, vă cunosc?
- Ești de comă, Devon! - De comă!
Ne știm de la vilă. Lisa, Astrid și Cloe.
- Ce caut aici? - Michaela voia să te scoatem la…
Ziua fetelor!
Ce? Nu!
Nu!
Opriți mașina!
Nu!
Missy a zis că vreți să vorbim. Ce rochie frumoasă!
Să trimit croitorul?
Intră și ia loc!
Bine.
Jose…
M-am conectat să văd când e Peter disponibil pentru cină,
dar calendarele nu mai sunt sincronizate.
Parolele și codurile au fost schimbate. Locațiile, dezactivate.
Pare a fi o problemă tehnică.
Nu te juca cu mine, Jose!
Poftim?
Ce joc e ăsta?
Nu vorbesc nativ engleza.
Îmi pare rău, accentul…
De ce m-ai blocat? Ți-a cerut Pete?
- Nici nu știu să pornesc computerul. - Computerele sunt specialitatea ta.
Eu doar administrez proprietatea.
Bine.
Unde a fost Peter în weekend?
În Japonia.
Nu, în realitate.
- În Japonia. - Bine.
Dacă așa faci, ești concediat.
Eu…
- Nu mă puteți concedia. - Ba da, pot.
Mi s-a atras atenția că schimbi mesaje abuzive
despre Simone, așa că ia-ți lucrurile și pleacă.
Nu.
Nu? Cum adică „nu”? Ești concediat.
Lucrez pentru Peter, nu pentru dv.
Sunt lângă el de 19 ani.
Mult mai mult decât dv.
Contractual, nu mă puteți concedia.
Nici prima doamnă Kell nu putea.
Nu că ar fi făcut-o, fiindcă, ei bine,
ea era o femeie cumsecade.
Mai aveți ceva să-mi spuneți?
Nu.
Bine.
Ai mare grijă, Jose!
Prea bine.
Sun la IT și le spun că aveți o problemă.
Bun.
SCOICA PRĂJITĂ COMPANIE DE CANNABIS
Bun. Ce face acum?
Cumpără iarbă de la Scoica prăjită.
Da, a luat o grămadă. O să fie foarte relaxat azi.
Se uită la vitrina unei brutării.
Palpitant!
Nu e convins cu gogoașa.
O vrea, dar nu e hotărât.
Trebuie să răspund. Te sun eu.
Afară, toată lumea!
Bun. Distracție plăcută! Pe curând!
- Ce ai aflat, Phil? - Da. Există o clauză.
Dacă are o aventură, contractul prenupțial devine nul,
dar ne trebuie dovada.
Ce se consideră dovadă?
Nu cutii de ciocolată.
E-mailuri, poze, filmări, mesaje.
Le pot obține.
Cine te-a lăsat să-l semnezi?
Ești avocată. Cum să semnezi așa ceva?
Mă sedusese un miliardar. Nu-mi păsa ce spunea.
Eram orbită de dragoste.
Înțeleg. Bine.
Lasă-mă să mă interesez. Te sun eu.
Phil, dacă…
Dacă nu are o aventură?
Ai spus că are.
Dacă mă înșel și el cere divorțul oricum?
Sunt protejată financiar în vreun fel?
Sunt multe prevederi în contract,
în principal dacă ai fi avut copii.
Dar n-a fost să fie, nu?
Scuze, știu că e un subiect dureros,
dar nu strica atmosfera acasă, nu te izola.
Strânge probe discret!
Am înțeles. Mulțumesc, Phil.
Bine. Vorbim.
La dracu'!
Simone?
Peter!
Ce coincidență stranie!
Te-a pus Kiki să mă urmărești?
Nu, vin aici uneori ca să-mi limpezesc…
Da, îmi…
Îmi pare rău.
Chiar n-are pic de rușine.
Păi…
Lasă-ți bicicleta acolo!
Îi spun că ți-am pierdut urma.
Nu!
Te-am prins.
Pedeapsa e să vii cu mine la pescuit de quahog.
Ce? La ce pescuit?
De quahog.
Ce e…
- Haide! - Bine. Da.
Rochie de gală!
Doamne! Ești mortală, ca o regină! Zece din zece!
O cumpărăm!
Nu. Rochia asta costă 22.000 de dolari.
- Face cinste Kiki. - Insistă.
- Cinste. - Nu.
Nici nu-mi stă bine cu ea. Parcă-s Beetlejuice.
Devon, ascultă-mă bine!
- Ascult-o, Devon! - Ascult-o!
Ești frumoasă.
Ești infinit de complexă. Ești o zeiță.
- O cumpărăm! - Nu.
Nu!
Nu.
Chiar se numește „quahog” sau faci mișto de mine?
Quahog.
Și e scoica oficială din Rhode Island, de unde mă trag eu.
Credeam că familia Kell e din New York.
Din partea mamei.
Tatăl ei
a fost pescar,
ca și bunicul ei, de asta arăt așa de bine în salopeta asta.
Bine.
Ciocolata a fost, nu?
Michaela s-a prins că nu am luat-o din Tokyo.
Da, a…
A comandat o cutie din Japonia, pentru comparație.
O panglică era mată, cealaltă era metalizată.
Greșeală de amator.
Crede că ai o aventură.
Tu crezi că am o aventură?
Nu erai unde ziceai că ești.
Ți-ai înșelat prima soție. Îi înțeleg deducția.
S-a ardeiat rântașul.
Rântașul lucrează pentru Kiki.
Crezi că soția mea s-ar simți ușurată să audă că nu am o aventură?
Că de fapt am fost la botezul nepotului meu?
Fără știrea ei? Nu, ar face spume.
Da.
Știi cât o afectează subiectul. Copiii tăi s-au purtat îngrozitor cu ea.
Copiii cred că din cauza ei m-am despărțit de mama lor.
Ți se pare corect?
Nu cred că o femeie cumsecade ar vrea să rup legătura cu copiii mei.
Nu mi-am văzut fiul de un deceniu,
iar acum a devenit tată.
Își ține fiul în brațe.
A fost…
cel mai înălțător moment din viața mea
să îl cunosc pe micuț.
Și nu…
Nu pot da timpul înapoi.
Ai vreo poză?
- Da. - Da?
- Am. Da. - Pot s-o văd?
Cum îl cheamă?
Jonathan Joseph Kell, după tatăl meu.
Johnny Joe!
Seamănă cu tine.
- Nu. Crezi? - Da! Seamănă.
- Mulțumesc că m-ai ascultat. - Da. Cu plăcere.
Chiar nu am cu cine vorbi despre asta.
E în regulă.
- Bine. - Bine.
- Hai să pescuim quahog! - Quahog!
O cumpărăm!
Nu…
Nu pot accepta.
Ba poți.
Kiki îi spune „generozitate radicală”.
E mare lucru că te-a invitat la gală.
E clar, vede că ai potențial.
Ce potențial? Să pierd o zi la cumpărături?
Mă ocup eu.
Nu asta facem, Devon. Manifestăm viața pe care o merităm.
Da, cu bani.
Eu sunt casieriță la fast-food, în Buffalo.
- Eu am fost asistent didactic în Trenton. - Eu, manichiuristă în Florida.
- Eu sunt Săgetător. - Și nouă ne-a văzut potențialul.
- De neveste de bogătași? - Mă ocup eu.
Nu noi i-am sedus.
Ei au venit la noi.
Avem puteri deosebite.
Toate avem.
Când te iubești, când proiectezi putere și încredere,
Mama Natură se supune voinței tale.
Forței tale gravitaționale.
Bărbații o să dea iama.
- Nu prea cred că… - Devon?
Tu ești?
Eram în trecere și te-am văzut.
Arăți superb.
Vezi?
Michaela n-ar recunoaște un quahog nici de-ar mușca-o de cur.
Ce faci cu ei?
Cred că o să fac faimoasa mea supă.
Îți place supa de scoici?
Îmi place rețeta din New England.
Nu.
- Ba da. - Nu porcăria aia.
Eu fac supă de scoici din Rhode Island.
Fără smântână.
Fără smântână! Câh!
Ți-e frig.
Da, puțin.
Nu…
- Nu! Încetează! - Este…
- Nu te oprești. Da. - Așa!
Ascultă, apropo de Ethan…
- Nu, Peter, nu trebuie să vorbim… - Da, știu, dar țin mult la el.
Îl cunosc de când era în scutece, dar are obiceiul ăsta.
Ce obicei?
Le dă flit femeilor frumoase pe care le-a curtat o vară.
De Ziua Muncii, dispare în ceață și pleacă la Londra.
Ethan nu mi-a dat flit.
Sigur, să știi că m-aș bucura să mă înșel.
În fine, îmi pare rău…
- Nu… - Am stricat după-amiaza.
Ba nu, n-ai… Îți mulțumesc că mi-ai spus.
Da…
E superb aici. Mersi că m-ai luat pescuit de la scoici.
Poftim?
- Am uitat. De… - Quahog.
- Voiai să spui „quahog”, nu? - Qua…
- Vreau să te aud. - Bine.
- Pescuit de quahog. - Pescuit de quahog.
- Quahog. Nu e greu. - Qua…
- Qua… hog. - Qua… hog.
Scuze, n-am…
Am crezut că…
Nu știu ce am crezut.
Bine.
- Da, eu o să... - Bine. Stai!
- Simone? - Nu.
Simone, stai puțin!
Salutare, sunt Ethan! Lasă-mi un mesaj după semnal!
Bună, voiam doar…
Sună-mă, te rog! Îmi fac griji pentru tine.
Nu știu unde ești sau dacă n-ai pățit ceva.
Așa că, da, dacă ai putea să-mi scrii, ar fi minunat.
Bine. Pa!
PE BUNE, ETHAN, UNDE EȘTI? SUNĂ-MĂ!
Ce face acum?
Am purtat smaralde anul trecut.
N-am cine știe ce vești. Pescuiește scoici la Hughes Point.
Sper că nu face iar porcăria aia de supă de scoici.
Nu știu.
Nu e destul de mare.
Nu port o piatră galbenă la o rochie galbenă.
Pot să mă opresc din spionat?
Toate bune?
- Ăsta, la Met. - Da!
Doar că Peter nu face nimic suspect, iar eu am nevoie de un respiro.
Probabil că ești obosită și ți-a scăzut glicemia.
Ia o gustare!
Să-l probăm pe ăsta! Bun.
Kiki, tu nu știi unde e Ethan, nu?
Nu. De ce?
Îmi fac griji. N-a dat niciun semn azi. Parcă s-ar fi evaporat.
N-a pățit nimic, sunt sigură.
Am o presimțire neagră.
Sunt prea minionă pentru asta.
O suni pe Rebecca de la Fred Leighton?
Trimite-i o poză cu rochia, să trimită mai multe variante pentru gală!
- Imediat. - Ești cea mai tare.
Ușa din față este deschisă.
Ethan?
Bună!
Ethan!
Gol!
Ce?
Campion!
Și? Cum te descurci sub acoperire?
Foarte bine. Da.
Când spuneai că scorpia omoară oameni, te refereai la prima soție a lui Peter?
- Știi ceva? - M-am interesat.
Mă temeam pentru tine.
Chiar se crede că a fost ucisă. A dispărut de pe o zi pe alta.
Familia n-a reacționat.
Goeleta ei a zăcut zece ani în port.
Scârba e dracul gol.
I-am citit-o în ochi azi. Mi-a cântat din cadă, goală.
În fine, ar trebui să plec.
Stai! Vreau să te întreb ceva.
Aoleu! Ce?
An de an, la final de sezon,
Ethan mă plătește să duc barca la Palm Beach, la iernat.
- Drăguț. - Da, e superb.
Merg pe îndelete, mă opresc la plajă, în California de Nord.
Mă întrebam dacă n-ai vrea să vii cu mine.
Ce? De ce nu?
În primul rând, trebuie să am grijă de tata nonstop.
Nu poți lua o pauză?
Cât durează excursia?
Cam o lună.
Și nu e semnal.
Doar eu,
stelele
și întinderea albastră.
Mai gândește-te!
Plec după Ziua Muncii.
Mama naibii!
Ciudat! E sora ta.
- Ce? - Simone, s-a întâmplat ceva?
- Uite! - Sunt niște valize.
Exact. Toate cinci.
Așa. Și ce dacă?
Nu și-a făcut bagajele. N-a plecat în pripă.
N-ar pleca fără lucrurile lui. Fără ceasuri.
N-ar pleca fără să-mi spună.
Stai! Cine a zis că a plecat?
Peter a zis că mi-a dat flit și a plecat la Londra
fiindcă așa face cu aventurile de-o vară.
E adevărat?
Păi, de-a lungul timpului,
n-a fost cel mai integru individ, dar e îndrăgostit lulea de tine.
Bine. Ți-a dat vreun semn azi?
Nu. De ieri, nimic.
Nu e în regulă. Când l-ai văzut ultima dată?
După slujba pentru pasărea moartă. Se ducea la stânci cu…
Cu Michaela.
- Ce e? - I-am văzut și eu.
- Doamne! - Îl conducea la stânci.
- Nu! - Sfinte Sisoe!
Taci! O s-o tuburi.
Doar nu crezi că l-apa upu-cipis
pe bopo-upu, cum a făcut cu pripi-mapa soție?
Bun. Nu! Michaela n-a ucis-o pe Jocelyn, Devon.
- Sunt bârfe. - Așa spunea Lily-Rose.
- Cine naiba e Lily-Rose? - Colega meu de celulă.
Da, exact.
- Șefa ta m-a băgat la arest alaltăieri. - Ce tot spui?
Asta îți tot spun. Ai ochelari de cal.
E o scârbă diabolică. Omoară oameni pe bune.
Jocelyn nu e moartă.
- Ai văzut-o vreodată? - Nu!
- S-a înstrăinat de Peter. - Fiindcă e moartă!
Exact ca Ethan. Tipa a aflat de voi și l-a împins de pe stânci.
Bun. Calmați-vă! Vorbiți bazaconii.
Șefa mea nu mi-a omorât iubitul. Nu!
Simone, acum înțeleg.
Are niște puteri stranii. Le-a folosit cu mine.
Mi-a înhățat creierul. M-am destăinuit. Am făcut shopping.
Tu auzi ce spui, nu?
E mult mai rău decât credeam!
Trebuie s-o ștergem urgent de-aici!
Barcagiule, când e primul feribot?
- La 18:40, dacă plecăm acum. - Bun. S-o ștergem!
Stai, Devon!
- Stai! Oprește-te! - Încetează!
- Stai să diger! - Digeri pe feribot.
Nu pot s-o las baltă pe Kiki.
Până se prinde, o să fii plecată de mult.
E ea!
Nu-i răspunde!
Bine.
- Unde mergem? - Ne gândim pe feribot.
- Te ia cu Find my iPhone? - Da. Așa face când nu răspund.
E o tâmpenie, Dev. Eu nu fug de probleme.
Mie mi se pare o idee foarte bună.
Simone!
Simone. Știu că ești acasă la Ethan.
- Ce mama dracu'? - Cred că am locațiile pornite.
Are codul Google Nest al lui Ethan.
Rămâi unde ești! Vin acum.
- Repede! Să plecăm! - Bine.
Căcat!
Are viteza fulgerului? Cum a ajuns așa de repede?
Ușa din față este deschisă.
Unde e buda?
E a treia ușă pe stânga.
- Pare a fi Ethan. - Bei ceva?
- Ai Labatt Blue la sticlă? - Ethan! Bună!
- Doamne sfinte! - E-n regulă.
Ce căutați aici?
Câte griji mi-am făcut! De ce nu mi-ai răspuns?
Am plecat în grabă, de dimineață, și mi-am uitat încărcătorul.
De fapt, nu. L-am luat cu mine.
Știi că alea mai vechi aveau o chestie altfel…
- M-ai speriat. Unde ai fost? - Doamne!
Tu ești, Simone?
Ești femeie în toată firea.
Ia te uită la tine!
Ethan, de ce l-ai adus pe tata aici?
Păi… am zburat rapid până la Buffalo să discut ceva cu el,
iar el și infirmierul au vrut să vină cu mine.
Nu-s infirmierul lui. Ăsta cine e?
Căpitanul Morgan.
Îl cheamă ca pe rom?
Mișto. Ce se întâmplă, Simone?
Stați! Nu înțeleg nimic. Ce căutați aici?
Bun.
Da, nu, voiam să mai aștept
până mâine-dimineață,
dar hai s-o facem acum!
DUPĂ PIESA ELEMENO PEA DE MOLLY SMITH METZLER
Subtitrarea: Liana Oprea