‫איך הייתה הנסיעה לפה? ים סוער?‬
‫לא, היה מהמם. האי הזה הוא המקום הכי יפה‬ ‫שאי פעם הייתי בו.‬
‫אני זוכרת שגם חשבתי ככה,‬ ‫בפעם הראשונה שראיתי את האי הזה.‬
‫הבית שלך הוא כמו מוזאון.‬
‫תודה. כן.‬
‫האמת שזו העונה שאני הכי אוהבת להיות פה.‬
‫אחרי לייבור דיי,‬
‫כשההמון חוזר לבאק ביי‬
‫ולאפר איסט סייד,‬ ‫ואני נשארת פה לבד עם החיות‬
‫ויצורי הים…‬
‫והאי חוזר להיות רק שלנו.‬
‫למה את רוצה להיות העוזרת שלי?‬
‫למען האמת, בגללך.‬
‫חיפשתי אותך בגוגל,‬
‫וצפיתי בסרטון יוטיוב שלך‬
‫בו את מדברת על שימור והגנה על הטבע, ו…‬
‫את היית פשוט מחשמלת.‬
‫משהו אמר לי שאני צריכה לבוא לעבוד אצלך.‬
‫את גרה כרגע בניו יורק?‬
‫כן.‬
‫איפה, במנהטן?‬ ‫-לא, קווינס.‬
‫אזור שאני אוהבת לקרוא לו "צמוד נמל תעופה".‬
‫איפה את עובדת?‬
‫אני מלמדת במשרה מלאה ב"קפלן".‬
‫אני מחליפה בחברת טלמרקטינג בסופי שבוע,‬
‫ואני עובדת ב"סטארבקס" בשביל ביטוח הבריאות.‬
‫לבלוע את הגאווה, אה?‬
‫כן, טוב, עדיף מלחזור הביתה מרוששת‬ ‫באוטובוס של "פיטר פן". זה הקו האדום שלי.‬
‫איפה נמצא הבית?‬ ‫-באפלו.‬
‫פשוט תגידי אפסטייט, מותק.‬
‫אני מגיעה מחור בשם פרזנו,‬ ‫אבל אני אומרת לכולם שאני מאזור המפרץ.‬
‫אז למדת שנה אחת‬ ‫בבית הספר למשפטים בסיטי קולג'.‬
‫למה רק שנה אחת?‬
‫את עורכת דין. קראתי עלייך קצת.‬
‫אני לא צריכה לספר לך כמה קשה ללמוד משפטים.‬
‫אבל קיבלת את מלגת גולדברג‬ ‫לתואר ראשון בייל.‬
‫זו מלגה מלאה לסטודנטים מחוננים במיוחד‬ ‫שמגיעים ממשפחות מתחת לקו העוני.‬
‫מפתיע אותי שאת יודעת את זה.‬
‫קיבלתי את אותה המלגה.‬
‫אז ספרי לי למה באמת עזבת‬ ‫את לימודי המשפטים.‬
‫שנאתי את זה.‬
‫אני חושבת שהרגשתי שאני חייבת לעזוב…‬
‫כי מכיתה ב' אמרתי שאלמד משפטים,‬
‫אבל אמרתי את זה רק כי אימא שלי‬
‫קראה לי פעם עורכת דין לעתיד ו…‬
‫היא מתה בגיל צעיר.‬
‫אז זה פשוט הפך לרעיון שנאחזתי בו.‬
‫כן. ואז הגעתי לשם,‬
‫וזה לא היה בשבילי, אז פרשתי.‬
‫אם זה לא מועיל לך, תניחי לזה.‬
‫זה מוצא חן בעיניי.‬
‫גם אימא שלי מתה בגיל צעיר.‬
‫סרטן השד. הייתי בת תשע.‬
‫אימא שלי הייתה מעורבת בתאונת דרכים.‬ ‫נהג שיכור פגע בה.‬
‫הייתי בת שבע.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫תני לי להביט בך.‬
‫בסדר.‬
‫בואי איתי.‬
‫זה ברנבי.‬
‫מצאנו אותו כמעט טובע בגלים.‬
‫היי, ברנבי.‬
‫היי, ילד טוב.‬
‫ילד טוב.‬
‫כן, הוא עדין מאוד.‬
‫אנחנו מאכילים אותו ביד כל יום.‬
‫זה מה שאת תעשי…‬
‫אם תסכימי לקבל את המשרה.‬
‫את מציעה לי את העבודה?‬
‫כן. אני חושבת שאת צריכה להתחיל מיד.‬
‫מה את אומרת?‬
‫שמעת אותי, סימון?‬
‫אבא שלי כאן.‬
‫למה אבא שלי כאן?‬
‫נוכל לדבר על זה כשאני לא על הברכיים?‬
‫למה עשית לי את זה, אית'ן?‬ ‫-מה למשל… הטבעת?‬
‫היא הייתה של אימא שלי.‬ ‫-לא. אבא שלי.‬
‫למה הבאת את אבא שלי לכאן?‬
‫ניסיתי להיות רומנטי.‬
‫את יודעת, לעשות כזאת מחווה גדולה.‬
‫תראי, מיקיילה אמרה לי‬ ‫כמה דברים אכזריים מאוד‬
‫אתמול על הצוק.‬
‫היא קראה לי תינוק אגואיסט.‬
‫והיא אמרה שאין לי זכות לשחק בך.‬
‫ופתאום הבנתי שהיא צודקת.‬
‫אני באמת תינוק אגואיסט.‬ ‫-וואו. היי.‬
‫בוא נשב על הספה. פשוט שב על הספה.‬
‫הוא רק צריך לשבת.‬
‫כאן. היי, אית'ן.‬ ‫-אני יודע שאני לא…‬
‫אני לא רוצה…‬ ‫-הבאת את התרופות שלו במקרה?‬
‫אולי האח שלו ארז אותן.‬ ‫-אני לא האח שלו. הם בתיק.‬
‫איפה?‬ ‫-יש לי כדורים.‬
‫ברוכסן. בפנים…‬ ‫-טוב, בסדר.‬
‫סליחה. תמשיך, תינוק אגואיסט.‬
‫תודה. טוב.‬
‫טוב, מה שאני מנסה לומר‬ ‫זה שהייתי אבוד בים כבר הרבה זמן.‬
‫ואת הגעת.‬
‫את נערת חלומותיי,‬ ‫ואני רוצה להיות ראוי לזה.‬
‫אני רוצה להיות ראוי לך.‬
‫אני רוצה להתחייב אלייך,‬ ‫ואני רוצה לעשות את זה כמו שצריך.‬
‫אז הלכתי לבקש מברוס את ידך.‬
‫ואז הוא והאח שלו‬ ‫אמרו שהם רוצים לחזור איתי לכאן.‬
‫אני לא האח שלו.‬
‫האמת שבאתי לכאן בגלל די.‬
‫היי, מה נסגר?‬
‫את לא יכולה להשאיר אותי איתו בלי הסבר.‬
‫אז סחבת אותו לאי מרוחק?‬ ‫-מה הייתי אמור לעשות?‬
‫את נראית ממש שווה.‬
‫אני מצטער. זה לא הולך כמו שתכננתי.‬
‫למען האמת, חשבתי שתשמחי, סימון,‬
‫שאבא שלך יהיה כאן לזה.‬
‫אני אוהב אותך. אני רוצה להתחתן איתך.‬ ‫-דלת הכניסה פתוחה.‬
‫מה קורה? מי האנשים האלה?‬
‫אלוהים.‬
‫זו את.‬
‫נכון?‬
‫כן.‬ ‫-מה?‬
‫זו באמת את.‬
‫ידעתי.‬
‫הרגשתי שאת מגיעה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫את זוכרת אותי?‬
‫אני בטוחה שכן. תגיד לי מה שמך?‬
‫ברוס.‬
‫היי, ברוס. אני מיקיילה.‬
‫אני מכיר אותך.‬
‫אנחנו מכירים כבר המון זמן.‬
‫את יכולה לקחת…‬ ‫-את יפה יותר מתמיד.‬
‫אנחנו אוהבים להזדיין, את ואני.‬
‫אלוהים. אבא!‬ ‫-אלוהים.‬
‫היי, ברוס.‬ ‫-היי, אבא.‬
‫איך שאת מזדיינת!‬
‫זו הבוסית של סימון, אבא.‬ ‫-היא יודעת להזדיין.‬
‫אתה מבולבל.‬ ‫-ממש לא.‬
‫אתה לא מכיר את האישה הזאת. היא זרה.‬
‫הבחור הזה, חולצה סגולה, הוא עשיר מאוד.‬
‫באתי במטוס.‬
‫הוא יתחתן עם הבת שלנו.‬
‫ובכן…‬ ‫-סימון.‬
‫אני סקרנית מאוד לשמוע מה סימון עומדת לומר.‬
‫לא, אולי תישאר כאן?‬
‫תחזיק לי את היד ואנחנו נקשיב.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אוקיי.‬
‫סימון דוויט, האם תינשאי לי?‬
‫אבא שלי אמר כרגע, "קיקי מזדיינת".‬ ‫אני לא יכולה לעשות את זה.‬
‫לא, לא ככה. אני לא יכולה.‬ ‫-רגע. סימון, חכי!‬
‫סימון, חכי.‬
‫אני הולך אחריה. היא החברה שלי.‬
‫נראה לי שעשית מספיק.‬ ‫-אני אדבר איתה. היא רוצה אותי.‬
‫אל תדברי שטויות. את האחרונה.‬
‫האמת שאני מסכים עם זה. אחת, שתיים, שלוש.‬
‫או אולי שתיים…‬ ‫-בחייך.‬
‫את תטפלי באבא שלך,‬ ‫אתה תטפל באורחים שלך,‬
‫ואני אלך.‬
‫ביי, מיקיילה.‬
‫ביי, ברוס.‬
‫דלת הכניסה פתוחה.‬
‫טוב.‬
‫- סירנות -‬
‫- פרספונה -‬
‫מה זאת אומרת, אין לחם?‬
‫לקראת הגאלה,‬
‫גברת קל מעדיפה שלא יהיו פחמימות בבית.‬
‫אלא אם זה בשביל אורח או אירוע.‬
‫בלי פחמימות בשטח שלי? היא יצאה מדעתה?‬
‫זה בסדר.‬
‫אנחנו מודים על ההזדמנות‬ ‫להיות כל כך בריאים.‬
‫אנחנו שותים מים.‬ ‫-כן. לפעמים אנחנו מוסיפים נענע.‬
‫או לימון, אם אנחנו נועזים.‬
‫טוב, אנחנו לא אוכלים את צ'אודר הצדפות‬ ‫של אבא שלי בלי לחם חם ופריך,‬
‫וחמאה טובה ומלוחה.‬
‫מישהו אמר "לחם פריך"?‬
‫"קופרטינו" סוגרים בעוד חמש דקות בערך.‬
‫מישהו רוצה לקפוץ לשם?‬
‫אני. אני רוצה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני אלך.‬
‫אולי תיקח קצת כסף קטן?‬
‫לחם!‬
‫שאערוך את שולחן האוכל‬ ‫בשבילך ובשביל גברת קל, אדוני?‬
‫וגם בשבילכם. תצטרפו אלינו בבקשה.‬
‫מה הצפצופים?‬
‫כלום. סתם ענייני צוות.‬
‫בחייך. גם אני רוצה לשמוע את הרכילות במטבח.‬
‫ובכן…‬
‫מסתבר שכרגע הציעו נישואים‬ ‫לעוזרת של גברת קל.‬
‫סימון?‬ ‫-כן.‬
‫מר קורבין, השכן.‬
‫טבעת חיתוך כרית, חמישה קראט.‬
‫לעזאזל.‬
‫וואו, אלה חדשות נהדרות בשביל הזוג המאושר.‬
‫תרצה שאשלח להם שמפניה, אדוני?‬
‫כן, אני מניח שזה מה שעושים.‬
‫נכון?‬
‫שיט.‬
‫שרפתי את הבצלים.‬
‫לעזאזל.‬
‫היי.‬ ‫-כלה לעתיד.‬
‫מזל טוב.‬
‫כן, היי, שמענו את החדשות.‬
‫וואו, זה מגניב.‬
‫אוי, לא.‬
‫מה קרה?‬
‫אלה לא נראות דמעות של שמחה.‬
‫כן, זה היה פשוט מזעזע.‬
‫למה? כי… אמרת לא?‬
‫סליחה.‬
‫כן, אני ממש צריכה להיות לבד עכשיו, פיטר.‬
‫רגע. סימון.‬
‫אני מרגיש כמו האידיוט הכי גדול בעולם‬ ‫בגלל מה שקרה קודם.‬
‫רק ניסית להיות נחמדה אליי,‬ ‫ואני ממש לא הייתי בסדר.‬
‫אני ממש מצטער.‬ ‫-זה בסדר. בוא נשכח מזה.‬
‫הדבר האחרון שאת צריכה‬ ‫זה שאיזה זקן ינסה לנשק אותך‬
‫ביום שבו את מתארסת.‬
‫לא מאורסת. לא ברור, אבל…‬
‫אני לא אספר לה, פיטר.‬
‫באמת?‬ ‫-כן, אל תדאג.‬
‫אני בחיים לא אבקש ממך דבר כזה,‬
‫כי אני יודע שאת ומיקיילה קרובות מאוד.‬
‫יש לי מה להפסיד באותה מידה כמוך, אז…‬ ‫כן, זה יהיה הסוד שלנו. שבועת זרת.‬
‫טוב, מעולה. יופי.‬
‫כאילו, בסדר. שבועת…‬
‫שבועת זרת. וכן, כאילו, אם זה בסדר מבחינתך.‬
‫אוקיי.‬
‫שוב, אני מצטער מאוד.‬
‫מאוד!‬
‫בן זונה.‬
‫מה? השארתי את הטלפון שלי שם. מה?‬
‫חוזה אומר‬ ‫שאית'ן מביא את כולם לכאן לארוחת ערב.‬
‫אוי, לא!‬
‫חוזה לא יודע מה עוד לעשות.‬ ‫לאית'ן יש במקרר רק אוזמפיק.‬
‫זה זיון שכל, אחותי.‬
‫העבודה הזאת היא זיון שכל.‬
‫זיון שכל, ה…‬
‫שמעת את זה? זיון שכל.‬
‫"השיתוק על שם בל" שלי חזר.‬
‫בואי. הכול פנוי.‬
‫כל קיץ. זה קורה בכל קיץ. לחץ מזדיין.‬
‫טוב,‬
‫כולם חגורים?‬
‫רק אל תשרטו את העור, בסדר?‬
‫זאת מכונית של אישה.‬
‫סימון?‬
‫ראית את סימון?‬
‫היא בחדר שלה.‬
‫וגם, הצלם מ"ואניטי פייר" הגיע.‬
‫למה?‬ ‫-לאשר את התמונות מהצילומים.‬
‫הוא מחכה כבר שעה בחדר הטלוויזיה.‬
‫פיטר לא יכול לעשות את זה?‬
‫הוא אמר שהוא צריך להראות רק לך.‬ ‫את נותנת אישור סופי.‬
‫אז הוא יצטרך לחכות.‬
‫קיקי!‬
‫היי.‬ ‫-מותק.‬
‫אפשר לדבר איתך?‬ ‫-כן. יהיה בסדר.‬
‫אוקיי.‬
‫מה עליי לעשות?‬
‫את רוצה להיות גברת אית'ן קורבין?‬
‫לא יודעת.‬
‫הוא היה בעיניי עשר מתוך עשר עד עכשיו, אבל…‬
‫טוב, אני אשאל אותך שאלה טובה יותר.‬
‫זה נראה לך כיף?‬
‫להיות גברת מישהו?‬
‫החיים שלך נראים כיפיים מאוד.‬
‫הם כיפיים. בהתחלה.‬
‫אני זוכרת שהקולגות שלי נדהמו‬ ‫כשהפכתי לגברת פיטר קל.‬
‫טסתי כל הזמן‬ ‫לאספן או למיורקה או לאגם קומו.‬
‫כולם ציפו שאעזוב את העבודה שלי,‬ ‫אבל אני אמרתי, "ממש לא.‬
‫"הקריירה שלי היא הזהות שלי."‬
‫אבל זה קורה.‬
‫את כל כך עסוקה עם הבית החדש‬ ‫ובלתכנן ארוחות ערב‬
‫ולנסות להיכנס להיריון, והוא כל הזמן אומר,‬
‫"מיקיילה, תני לי לטפל בך."‬
‫ואז, יום אחד, את בוחרת לאפשר לו.‬
‫את שולחת מישהו אחר לארוז את המשרד‬
‫שפעם היה חשוב לך כל כך.‬
‫אז…‬
‫כשאת גברת מישהו, החיים שלך נהיים ענקיים…‬
‫אבל את נהיית ממש פצפונת.‬
‫אבל לא את.‬
‫העשייה הפילנתרופית המדהימה שלך‬ ‫ועבודת השימור.‬
‫אם פיטר יתגרש ממני,‬
‫אני אאבד הכול. את השמורה, מתחם הציפורים.‬
‫כל חיי תלויים באישורו.‬
‫הוא אוהב אותך.‬
‫אני עובדת אצלו.‬
‫כולנו.‬
‫אבל זה לא קשור אליי. זה קשור אלייך.‬
‫את לא צריכה לבחור בזה שיטפלו בך.‬
‫מחכה לך עתיד מזהיר.‬
‫לא, אני לא בטוחה בקשר לזה.‬
‫אני כן. אני רוצה שתיקחי על עצמך‬ ‫לנהל את הקרן שלנו בניו יורק.‬
‫קיקי, לא, אני…‬ ‫-למה את חושבת שאימנתי אותך?‬
‫התכוונתי לספר לך במטוס.‬
‫אני רוצה שתנהלי את הפעילות שלנו.‬
‫תהיה לך דירה בניו יורק‬ ‫ותשלשי את המשכורת שלך.‬
‫כל מה שתצטרכי.‬
‫אני לא יודעת מה להגיד.‬
‫תגידי כן.‬
‫אני אוהבת אותך, קיקי.‬ ‫איזה מזל יש לי שאת בחיים שלי.‬
‫לא.‬
‫לי יש מזל.‬
‫מה אתם חושבים ש"לא ככה" אומר?‬
‫כשהיא אמרה, "לא ככה",‬
‫זה לא או שמדובר בלוגיסטיקה?‬
‫טוב, זה לא היה "כן".‬
‫נכון.‬
‫מה מיקיילה אמרה כשהצעת לה נישואים?‬
‫כן.‬ ‫-גם אשתי אמרה כן.‬
‫גם שלי.‬ ‫-גם שלי.‬
‫נפלא. תודה, חבר'ה. רומסים לי פה את הלב.‬
‫טוב, זו הייתה החלטה די ספונטנית, לא?‬
‫לא.‬
‫לא, אחי.‬
‫ברגע שראיתי את זה,‬ ‫אתה יודע, הילדים, הלברדור החום,‬
‫כרטיס חג המולד, ידעתי שאני רוצה את זה.‬
‫כאילו, תחשוב כמה יפים‬ ‫יהיו הילדים שלי ושל סימון.‬
‫והסקס עם האישה הזאת, פיט.‬
‫אלוהים.‬ ‫-הכי טוב שהיה לי.‬
‫בחייך, גבר.‬
‫אני רוצה לחזור למשהו.‬ ‫ריימונד, אמרת שאתה נשוי.‬
‫אז אתם לא זוג?‬
‫זה בינינו, לא קשור אליך.‬ ‫שלוש פחות אתה שווה שתוק.‬
‫היי, מי הבחור הזה בקצה?‬ ‫אני לא מכיר אותו.‬
‫זה אדי. הוא חלק מצוות התחזוקה שלנו.‬
‫היי.‬
‫דבון.‬
‫אני מבולבל.‬
‫סימון מתחתנת עם הבחור עם המטוס?‬
‫אנחנו עוד לא יודעים.‬ ‫וכן, זה הבוס שלי, ריימונד.‬
‫הבוס הנשוי שלי, ריימונד.‬
‫ריימונד, הבוס שלי שיש לו אישה.‬
‫אתה המניאק?‬
‫איך קראת לי, ביץ'?‬ ‫-מורגן, תהיה מנומס לאח.‬
‫אני לא אח מזדיין. אני מנהל סניף‬ ‫"פלאפל בולז" עם דירוג 4.6 ב"ילפ".‬
‫אני קפטן ימי עם רישיון מאסטר‬ ‫של משמר החופים האמריקאי, הכי גבוה.‬
‫רבותיי.‬
‫בואו נתרכז‬ ‫בצ'אודר הצדפות הטעים של פיטר, טוב?‬
‫למה יש פה סוס?‬
‫אבא.‬
‫פיטר אומר שאית'ן משתוקק לדבר‬ ‫ושהוא רוצה לעלות.‬
‫בסדר. אני מרגישה מוכנה. שיעלה.‬
‫אפשר קודם 30 שניות‬ ‫של סידורים לפני שאת זורקת אותו?‬
‫כמובן.‬ ‫-סליחה.‬
‫אז בזמן שריגלת אחרי פיטר,‬
‫ניסיתי להיכנס לאימייל שלו,‬ ‫כי פיל אמר שאני צריכה הוכחה‬
‫שהוא מנהל רומן, אבל אני לא יכולה להיכנס.‬
‫חוזה הוא כזה נחש.‬
‫יש לך מושג‬ ‫למה הוא ישנה את הסיסמאות שלו?‬
‫ניסית את כל המכשירים?‬
‫הוא בדרך כלל לא מגן בסיסמה‬ ‫את הטלפון האישי שלו.‬
‫טיפ של אלופים.‬
‫אוקיי.‬
‫תראי לו מה זה, מותק.‬
‫אם זה שווה משהו,‬
‫אני לא חושב שהוא מנהל רומן, קיקי.‬
‫היי היי.‬
‫אית'ן,‬
‫סימון מבקשת לראות אותך למעלה עכשיו.‬
‫נשמע מאיים, אחי.‬ ‫-מה? זה לפי תור אצלה?‬
‫אפשר להיות הבאה בתור?‬
‫היי, תאחלו לי בהצלחה.‬
‫הייתי לוקח משהו חזק יותר מיין, ידידי.‬
‫בהצלחה, אית'ן. מחזיקים לך אצבעות.‬ ‫-כן.‬
‫בהצלחה.‬
‫קטן עליך.‬ ‫-בסדר, תודה.‬
‫היי, יפהפייה.‬
‫היי, ברוס.‬
‫מה שלומך?‬ ‫-יותר טוב, עכשיו כשאת כאן.‬
‫למה אני מפריעה?‬
‫רק הזמנתי את ברוס וריימונד לגאלה.‬
‫כמה נפלא.‬
‫אבל לצערי, בגלל שמישהו‬
‫גרר לכאן את אבי החולה, כולנו צריכים ללכת.‬
‫אני גם ככה צריך לעבוד.‬ ‫המקום לא מתנהל בלעדיי.‬
‫דבון, הם אוהדי באפלו בילס, כמוך?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫ג'ים קלי יהיה כאן.‬ ‫-סליחה, מה?‬
‫ג'ים קלי?‬ ‫-ג'ים קלי המפורסם?‬
‫מי זה ג'ים קלי?‬ ‫-אלוהים.‬
‫הוא הקוורטרבק הכי טוב בתולדות הבילס.‬
‫לקח אותנו לסופרבול ארבע פעמים, בן.‬
‫שמעת פעם על התקפת קיי-גאן?‬
‫ג'ים קלי בא לגאלה שלך?‬ ‫-יש לו בית במרתה'ס ויניארד.‬
‫הוא קופץ פעם בשנה.‬ ‫שנה אחת הוא הביא את דאג פלוטי.‬
‫אני לא נושם.‬ ‫את יודעת מה אני מרגיש כלפי דאגי.‬
‫אני מקבל את הזמנתך לגאלה.‬ ‫אם אתם צריכים ללכת, אתם יכולים ללכת.‬
‫לא, כי אם הוא יישאר, אז אני צריכה…‬
‫העבודה מבוטלת. אני פשוט אשרוף את המסעדה.‬
‫אביא את איש הטוקסידו שלי מחר בבוקר,‬
‫ונסדר לכם טוקסידו כמו שצריך.‬
‫נפלא.‬
‫פטריס, תודיעי לקייטרינג בהקדם האפשרי.‬
‫כן, גברת קל. אני אודיע.‬
‫זה לחם?‬
‫כן.‬
‫היי, אבא.‬
‫הלו?‬
‫קדימה!‬ ‫-שבור!‬
‫רגע. למיטב זיכרוני,‬ ‫הוא הפסיד בכל הסופרבולים האלה.‬
‫מתי הדולפינס ניצחו לאחרונה בסופרבול?‬
‫בפעם ה…‬ ‫-נקודה.‬
‫בסדר, מה שתגידי. לפני שנולדת, גברת. בסדר?‬
‫אני אבדוק מה קורה עם צוות הגאלה בבר‬
‫ואוודא שהכול מוכן למחר.‬
‫ביי, חוזה.‬
‫תודה, חוזה.‬ ‫-כמובן.‬
‫ברוס,‬
‫תרצה לפרוש איתי למשרד,‬
‫לשתות קצת ויסקי ולדבר על עניינים של זקנים?‬
‫לאפיפיור יש כובע מצחיק?‬
‫מכאן.‬
‫לא יותר מדי ויסקי.‬
‫אל תשכח את התיק שלך.‬ ‫-בסדר.‬
‫היי, כל הבית הזה שייך לך?‬
‫הוא במשפחה שלי כבר דורות.‬
‫וואו.‬
‫איזה גודל של דוד מים צריך בשביל בית כזה?‬
‫אין לי מושג.‬
‫לעזאזל, כמה זמן לוקח לזרוק מישהו?‬
‫זה בסדר. אני לא צריכה עזרה בפינוי השולחן.‬
‫לייבור דיי שמח.‬
‫כן. נכון. החג האהוב עליי. קדימה.‬
‫אין לזה שום משמעות מבחינתך‬ ‫שהטסתי לכאן את אבא שלך?‬
‫זה אומר שאתה לא מקשיב.‬ ‫זה אומר שאתה ממש לא מבין אותי.‬
‫איך הייתי אמור לדעת‬ ‫שאת לא אוהבת את אבא שלך?‬
‫אני אוהב את אבא שלי.‬
‫אולי כשאמרתי לך שאנחנו לא מדברים,‬ ‫זה יכול להיות רמז.‬
‫חשבתי שיעשה לך טוב לראות אותו, להתפייס.‬
‫זה ענייני בלבד.‬
‫אלוהים, סימון.‬ ‫אין לי מושג מי את כרגע בכלל.‬
‫את, כאילו, אפלה.‬ ‫אני מרגיש מאוד לא בנוח עם זה.‬
‫כן, אית'ן, בדיוק. אתה לא יודע מי אני כרגע.‬ ‫כי אתה לא מכיר אותי בכלל.‬
‫אבל בשביל זה יש אירוסין.‬
‫מה?‬ ‫-לומדים להכיר זה את זה.‬
‫את תספרי לי הכול, ואני אספר לך הכול,‬
‫כי אנחנו אוהבים זה את זה.‬
‫אתה לא אוהב אותי.‬
‫אני כן אוהב אותך.‬
‫סיפרתי להורים שלי עלייך.‬ ‫בחיים לא עשיתי את זה עם אף אחת.‬
‫הם חושבים‬ ‫שהם פוגשים את הארוסה שלי בגאלה מחר.‬
‫טוב, זה היה ממש מוקדם מדי.‬
‫יש מישהו אחר?‬
‫מה? לא.‬ ‫-את יוצאת עם מישהו אחר?‬
‫לא.‬
‫טוב, אז אני לא מבין‬ ‫מה עוד יכול היה להשתנות כל כך‬
‫מאז אתמול.‬
‫אתמול גילית שהייתי ילדה ענייה מבאפלו,‬
‫והתחלת להתעניין בי יותר,‬
‫כדי שתוכל להיות האביר הלבן‬ ‫שדוהר פנימה כדי להציל אותי.‬
‫זה כל כך מעליב. ולא נכון.‬
‫זה עשה לך את זה.‬
‫לא.‬
‫זה גרם לי לרצות לדאוג לך יותר.‬
‫זה גרם לי…‬
‫לאהוב אותך יותר.‬
‫וגם, נכון לאתמול, לא ראיתי אבא שלי כבר…‬
‫אלוהים, עשור.‬
‫לא מאז שנפגשנו בבית המשפט,‬
‫והוא איבד את המשמורת עליי‬ ‫בגלל רשלנות פושעת והתעללות בילדים.‬
‫לא ידעתי את זה.‬
‫כן ידעת.‬
‫ידעת, אית'ן.‬
‫כן. דבון אמרה, "משפחות אומנה".‬
‫אני אמרתי, "בבקשה, אל תכריח אותי לדבר‬ ‫על משהו כל כך כואב".‬
‫ואתה אמרת, "בוא נשים עליה טבעת".‬
‫וואו.‬
‫נראה לכם שזורקים את הבוס שלי?‬
‫לגמרי.‬ ‫-בטוח.‬
‫הוא כבר היה גמור.‬ ‫סימון טורפת גברים ויורקת אותם החוצה.‬
‫היי, אל תדבר עליה ככה.‬
‫בחייך, זוכרת את אליס? אחיו הקטן של דרו?‬
‫זרקה את הבחור ביום ההולדת שלו.‬ ‫הוא עשה קעקועים על הפנים‬
‫ולקח מנת יתר ב"וונדי'ס".‬
‫זו לא הייתה אשמתה של סימון. הוא היה מכור.‬
‫לא, ואז היא זיינה את הפרופסור הנשוי הזה.‬ ‫הרסה גם לו את החיים.‬
‫אה, כן.‬
‫זה לא היה הרגע הכי טוב שלה.‬
‫אפשר לעזור לך, איש קטן?‬
‫כן, אני רק רוצה לדבר עם דבון.‬
‫בשביל מה?‬ ‫-פשוט חשבתי שאולי…‬
‫אולי מה? עוף מפה, בן אדם.‬
‫כן.‬
‫בחייך, גם הוא?‬
‫סימון, את מבינה כמה פעמים‬
‫נבחרתי לרווק המבוקש ביותר בניו אינגלנד‬ ‫על ידי מגזין אן?‬
‫שלוש פעמים.‬
‫אני חבר במועדון הגולף סנקטי.‬
‫קשה יותר להיכנס לשם מאשר לסנאט האמריקני.‬
‫דחיתי את קייטי פרי.‬
‫אולי היא עדיין מעוניינת.‬
‫את חושבת שזה מצחיק? באמת? ברצינות?‬
‫את מענה אותי במקום לענות לי?‬
‫לענות על מה?‬
‫תתחתני איתי? כן או לא?‬
‫לא.‬
‫אולי אמרתי את זה יפה מדי, אבל לא.‬
‫רגע, או…‬ ‫-רצינית לגמרי.‬
‫חכי רגע.‬ ‫-לא.‬
‫או…‬
‫טוב, נישאר יחד‬
‫ונתמודד עם הפלונטר שאנחנו נמצאים בו עכשיו…‬
‫עד שנגיע למצב ששנינו נרגיש ש…‬
‫לא.‬ ‫-הגיע הזמן להתארס.‬
‫אני נוסעת עם קיקי לניו יורק ביום שלישי.‬
‫אבל איפה זה משאיר אותנו?‬
‫מה איתך, דבון?‬
‫איך את בבית?‬ ‫-היא מגניבה.‬
‫אני בדיכאון עמוק.‬ ‫-לא.‬
‫היא הייתה מלכת הנשף,‬ ‫קפטנית נבחרת הריצה. היא פשוט צנועה.‬
‫ריי, זה היה לפני 15 שנה.‬ ‫-בגלל זה היא משאירה אותי לידה.‬
‫כדי שאזכיר לה מי היא באמת,‬
‫כי היא נהייתה כל כך רצינית‬ ‫אחרי שכל החרא קרה.‬
‫איזה חרא?‬ ‫-כלום.‬
‫דבון הייתה צריכה לטפל בסימון.‬
‫הבחורה עבדה במשרה מלאה בקוסטקו.‬
‫בגיל 19. שילמה על אוכל, שילמה להם על דירה,‬
‫הסיעה אותה,‬ ‫עזרה לה בלימודים, הפכה אותה למצטיינת.‬
‫לכן אני רואה בזה משימה אישית‬ ‫לדאוג שתהיה לה קצת שמחה בחיים.‬
‫קצת משקאות בחיים.‬
‫נשמע לי שאת צריכה הפסקה.‬
‫חשבת עוד קצת על להפליג איתי לפאלם ביץ'?‬
‫מה…‬
‫לא ייאמן. פאק!‬
‫היי.‬
‫אימא'לה. את בסדר?‬
‫כן.‬
‫איפה ברוס?‬
‫הוא למעלה עם פיטר.‬ ‫-טוב, אנחנו צריכות לדבר. בואי ניכנס לפה.‬
‫אל תזוזו.‬
‫אלוהים.‬
‫זאוס, אורות.‬
‫אלוהים!‬ ‫-סליחה.‬
‫לא מצאתי את האור.‬
‫סיירוס, זוכרות?‬
‫הצלם מ"ואניטי פייר".‬ ‫-כן, אני זוכרת אותך.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫מחכה למיקיילה.‬ ‫יש לי דוגמאות מהצילומים להראות לה.‬
‫היא ממש עמוסה. הנה, אני יכולה…‬ ‫-לא, אני אחכה.‬
‫בסדר.‬ ‫-היא צריכה לראות אותן.‬
‫תוכלו להזכיר לה שאני כאן?‬
‫כן.‬
‫טוב.‬
‫טוב, אז…‬
‫מה התוכנית?‬
‫מה התוכנית לאיזו תוכנית?‬
‫אני צריכה שתוציאי מפה את ברוס.‬
‫אני לא יודעת למה את אומרת את זה‬ ‫כאילו שזו אשמתי.‬
‫החבר האידיוט שלך הביא אותו לכאן,‬
‫והבוס האידיוט שלך הזמין אותו לגאלה.‬
‫אין מצב. הוא לא יכול לבוא לגאלה.‬ ‫הוא ניסה למשש קודם את קיקי.‬
‫טוב…‬
‫עכשיו את יודעת עם מה אני מתמודדת, לבד.‬
‫הוא במצב ממש גרוע.‬
‫באמת, הוא במצב ממש גרוע?‬ ‫אני אומרת לך את זה כל השנה.‬
‫טוב.‬
‫אני יכולה לסדר לכם מקום בטיסה הראשונה מחר,‬
‫ועד אז תוכלי לקחת אותו לבית האורחים,‬
‫כדי שלא אצטרך לראות אותו שוב.‬
‫לא תדברי איתו?‬
‫לא.‬
‫לא?‬
‫לא.‬
‫הבן אדם לא יצא מהשכונה מאז הקורונה.‬
‫הוא עלה על מטוס‬ ‫ולבש חליפה כדי לבוא לראות אותך.‬
‫זה אולי לא מזיז לי בכלל?‬
‫תנטשי אותו מצדי.‬
‫אז פשוט אין לך שום תחושת אחריות כלפיו?‬
‫לא הייתה לו שום תחושת אחריות כלפיי‬ ‫כשהייתי ילדה.‬
‫כשהלכתי לבית הספר רעבה ומלוכלכת?‬
‫לא, שילך להזדיין.‬
‫שילך להזדיין?‬
‫וואו.‬
‫זה קשוח.‬
‫את יודעת מה קורה לילדות במשפחות אומנה?‬
‫את יודעת שכן.‬
‫הוא נתן לזרים לגדל אותי.‬
‫הוא נתן לזרים להתעלל בי.‬
‫הוא עשה את זה.‬
‫הוא לא חזר לעצמו אחרי שאימא מתה.‬
‫כולם חושבים שהייתי קטנה מדי בשביל לזכור,‬
‫אבל אני זוכרת בבירור.‬
‫ככל שהיא הייתה יותר מדוכאת,‬ ‫ככה הוא התעלם ממנה יותר.‬
‫כשהיא הייתה נכנסת למאניה, הוא היה הולך לבר‬
‫ומשאיר לנו להתמודד איתה.‬
‫היא התאבדה בגללו.‬
‫בגללו…‬
‫בגללו אני ניסיתי להתאבד.‬
‫ואת תתאבדי בגללו.‬
‫ועם כל ההתנהגות ההרסנית הזאת שלך, דבון,‬
‫נראה כאילו זה מה שאת רוצה.‬
‫את יודעת איך את נשמעת?‬ ‫כמו משוגעת שלא לוקחת תרופות.‬
‫אלוהים, אצלך הכול תמיד קשור לתרופות.‬
‫תרופות…‬
‫עברתי על הארון שלך‬ ‫ואני יודעת שאת לא לוקחת.‬
‫לא, אני לא לוקחת אותן. יודעת למה?‬
‫אני לא צריכה אותן יותר.‬ ‫הרופא שלי הוריד אותי מהן.‬
‫הרופא של מי? של קיקי?‬ ‫-לא. ד"ר פיין.‬
‫הפסיכיאטר שלי מאז 2015.‬
‫אפשר להחלים מפוסט טראומה, את יודעת.‬ ‫אפשר לפתח כלים מתאימים,‬
‫למצוא את האנשים הנכונים,‬ ‫וליצור לעצמך מרחב בטוח.‬
‫ואני כבר לא המרחב הבטוח שלך, נכון?‬
‫נכון?‬
‫כי את בחיים רק בזכותי.‬
‫אני בחיים למרות מה שעשית.‬
‫את רוצה שאהיה פעוטה עם כנף שבורה.‬
‫כדי שתהיה לך מטרה.‬
‫כדי שתוכלי להאשים אותי בחיים הדפוקים שלך.‬ ‫-בולשיט.‬
‫בכלל לא רציתי לספר לך…‬
‫שהפסקתי איתן,‬
‫כי ידעתי שזה ירגיז אותך.‬
‫יש לך מושג איזו מין הרגשה זו?‬
‫לדעת שאת לא באמת רוצה שארגיש טוב.‬
‫כל החיים שלי סבבו סביב…‬
‫הטיפול בך.‬
‫את לא רוצה יותר את עזרתי?‬
‫פאקינג בהצלחה.‬
‫אל תבואו אחריי.‬
‫ממש מגניב פה.‬
‫תצפית הראויה למלך.‬
‫תודה.‬
‫אז הרווחת את הכסף שלך, או שנולדת איתו?‬
‫קצת משניהם.‬
‫קל לעשות כסף ברגע שיש לך אותו.‬
‫הכי קל זה לבזבז אותו.‬
‫אף פעם לא הייתי טוב בלעשות כסף…‬
‫או בכל דבר אחר.‬
‫אבל אני עושה תוצאה של 220 בבאולינג,‬ ‫אז יש לי את זה.‬
‫אני חושב שיש עוד דברים חוץ מכסף‬ ‫שגורמים לגבר להרגיש סיפוק.‬
‫כן? כמו מה?‬
‫ילדים. הישגים.‬
‫אני אקח את הכסף.‬
‫אבל אתה לא יכול לקחת אותו איתך.‬
‫אתה לא יכול לקחת איתך‬ ‫את כל העושר וההישגים שלך.‬
‫זה המקום היחיד שבו אתה ואני שווים.‬
‫צריך להתמודד עם המוות לבד.‬
‫ייסדתי חברות שמעסיקות אלפי אנשים.‬
‫מימנתי את חייהם.‬
‫אני תורם יותר לצדקה בחודש‬
‫ממה שרוב האנשים ירוויחו כל חייהם.‬
‫כל זה לא משנה כשיגיע זמני?‬
‫אולי לאנשים שתשאיר מאחור,‬ ‫אבל אתה כבר תהיה מת מדי בשביל שזה יזיז לך.‬
‫מה עם משפחה? זה משנה, לא?‬
‫אם אתה זוכר אותם.‬
‫אבל כשאמות, אני רק רוצה להיות נוכח.‬
‫שיישאר לי הזיכרון…‬
‫ושאוכל לזכור.‬
‫ו… מה אתה רוצה לזכור, ברוס,‬
‫ברגעים האחרונים האלה?‬
‫את הבנות שלי.‬
‫דבון וסימון.‬
‫כן.‬
‫אצלי אלה רורי ושרה.‬
‫ואימא שלהן, אנדריאה.‬
‫אלוהים, היא הייתה יפהפייה.‬
‫אני עדיין מאוהב בה.‬
‫אבל היא הרסה אותי.‬
‫ניפצה אותי כמו אוניה טרופה.‬
‫בגללה איבדתי את הילדות שלי.‬
‫כן, אני מכיר את זה.‬
‫תן לי קצת מזה.‬
‫לא עישנתי כזה מאז חיל הים.‬
‫בסדר, אבל רק שאכטה קטנה,‬
‫כי החומר החוקי הזה די חזק.‬
‫לכו מפה!‬
‫היא אמרה לך מפה! הכוונה אליך!‬ ‫-לא, היא מדברת עליך, פופאי.‬
‫היי, לעזור לך לעלות?‬ ‫-לא!‬
‫די. אני רק רוצה להיות לבד.‬
‫טוב, הבאתי לך לשתות.‬
‫הבאתי לך את הסווצ'ר שלי.‬ ‫הוא חמים מחום הגוף שלי.‬
‫"הוא חמים מחום הגוף שלי." חנון!‬ ‫-טוב, תירגע, אח.‬
‫הנה. נשים קודם.‬ ‫-לא, תודה, ריי.‬
‫זה לא של "קפטן מורגן".‬ ‫-אמרתי לא. אני לא שותה יותר.‬
‫ממתי?‬
‫מאז כל השנה. מאז שתפסו אותי‬ ‫בפעם הראשונה על נהיגה בשכרות.‬
‫אמרתי לך 40 פעם שאני מנסה להיגמל משתייה.‬ ‫אתה אף פעם לא מקשיב לי.‬
‫החבר'ה האלה מפריעים לך, דבון?‬
‫אוי, אלוהים אדירים.‬
‫מה הבעיה שלכם?‬
‫היי, חכי. דבון.‬ ‫-היי!‬
‫דבון!‬ ‫-בחייך, די, חכי!‬
‫עזוב אותי. איפה דבון?‬
‫היי, מיקיילה, אפשר לקבל קצת עזרה?‬
‫ברוס מתחרפן.‬ ‫-מה קרה לו?‬
‫לא יודע. דיברנו לנו, עישנו חשיש,‬
‫והוא נהיה קצת נסער.‬
‫אולי לא היית צריך לגרום לו להתמסטל.‬ ‫-איפה אני?‬
‫מה קרה?‬
‫איפה דבון?‬
‫אני חושבת שהיא יצאה להליכה, ברוס.‬
‫מי את?‬
‫אני סימון.‬
‫לא נכון. היא מתה.‬
‫אני אביא שקית נייר לעשות את הנשימות האלה.‬
‫אני צריך את התרופה שלי. איפה דבון?‬
‫זו הטלוויזיה שלי.‬ ‫אני רוצה לצפות במשחק של האינדיאנס.‬
‫היי, זה בסדר.‬
‫אל תיגעי בי, קיבינימט!‬
‫לכי תמצאי את דבון, טוב?‬
‫תבדקי בבית האורחים.‬
‫אנחנו נמצא בשבילך את דבון, ברוס, טוב?‬
‫אני לא יודע מה זה. אני לא אמור להיות פה.‬
‫היי.‬
‫אתה זוכר אותי?‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫אני מכיר אותך.‬ ‫-כן.‬
‫נפגשנו כבר.‬
‫אנחנו נמצא לך את דבון, טוב?‬
‫תחזיק לי את היד.‬ ‫-כן.‬
‫בוא נחזיק ידיים, טוב?‬ ‫-טוב.‬
‫אנחנו נשב ונחכה לדבון. בוא.‬
‫בוא.‬
‫הוא אמר שהוא עישן פעם.‬
‫היי.‬
‫איך הייתי אמור לדעת שאת לא שותה?‬
‫בפעם האחרונה שראיתי אותך,‬ ‫היית שיכורה ב"ויסקי ג'ו".‬
‫כשעזבת אותי שיכורה כל כך שלא יכולתי לעמוד.‬ ‫הלילה הזה?‬
‫אמרת שתזמיני מונית.‬ ‫-כן.‬
‫לא הזמנתי.‬
‫זיינתי את הברמן.‬
‫ואז נהגתי שיכורה, התנגשתי במדחן, נעצרתי,‬
‫והעברתי את הלילה בכלא.‬
‫לא. מה? למה לא התקשרת אליי?‬
‫היית עסוק בלצעוק עליי‬ ‫בגלל איזו משמרת ב"פלאפל בולז".‬
‫אתם יכולים לתת לנו רגע, בבקשה?‬
‫את בסדר? נפצעת?‬
‫לא, אל תעשה את זה.‬ ‫אל תעמיד פנים שאכפת לך ממני. הלכת הביתה.‬
‫את יודעת שאני צריך‬ ‫ללכת הביתה לאשתי לפעמים.‬
‫זה לא אומר שאני לא אוהב אותך.‬
‫אתה לא אוהב אותי.‬
‫אתה אוהב את מי שהיית ב-2009.‬ ‫אתה אוהב את התיכון.‬
‫אני לא מבין למה את מציקה לי,‬
‫כי… סגרתי את המסעדה מוקדם,‬
‫שיקרתי לכל המשפחה שלי‬ ‫כדי שאוכל לבוא לבקר אותך.‬
‫ידעת שאני לא בסדר.‬
‫ובכל זאת השארת אותי שם.‬
‫לך הביתה לאלי.‬
‫אבל אני עוזב אותה. באמת.‬
‫אני אספר לה על זה מתישהו, נגיד, בשבוע הבא.‬
‫אני לא רוצה שתעזוב את אלי.‬ ‫אני לא רוצה אותך.‬
‫למה?‬
‫בגלל הבחור הזה?‬ ‫אני יודע שזה לא בגלל הבחור הזה.‬
‫כי אני לא אוהבת אותך.‬
‫זיינתי כאן כבר שלושה בחורים.‬
‫אתה לא חשוב לי.‬ ‫אני לא חושבת עליך או אפילו מחבבת אותך.‬
‫אתה עושה את החיים שלי גרועים יותר.‬ ‫אתה גורם לי להיות גרועה יותר.‬
‫ואתה הדבר שאני עושה‬ ‫כשאני רוצה לשנוא את עצמי.‬
‫היה עדיף לי‬ ‫אם היית פשוט נכנס לים עכשיו וטובע.‬
‫הכול בסדר, ברוס.‬
‫תירגע. אנחנו מנסים ליצור קשר עם דבון.‬
‫היי, יפהפייה.‬ ‫-כן?‬
‫רוצה לצאת מכאן? הבית הזה מוזר.‬
‫נכון.‬
‫אני פשוט לא מוכנה לעזוב עדיין.‬
‫אפשר לחכות קצת?‬
‫אני רוצה לזוז קצת.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫ברוס, תחזור. לא, תחזור.‬
‫אתה יודע מה? אפשר לרקוד.‬
‫לרקוד? מה זאת אומרת?‬ ‫-אני אוהבת לרקוד.‬
‫קדימה.‬ ‫-אין מוזיקה.‬
‫תחבק אותי. תנשום עמוק.‬
‫לא, יש מוזיקה בגלי הים.‬
‫תקשיב.‬
‫תקשיב לגלים.‬
‫היינו כל כך טובים יחד. למה עזבת?‬
‫אני כאן עכשיו.‬
‫הלכתי לאיבוד או שזה אמיתי?‬
‫זה משנה?‬
‫איזו הרגשה טובה זו כשאת בזרועותיי.‬
‫לא אאכזב אותך שוב.‬
‫לא אכזבת אותי.‬
‫כל מה שניסיתי רק העציב אותך יותר.‬
‫לא ידעתי שהגעת לשלב הזה.‬
‫לא יכולת לעשות דבר.‬
‫הייתי רע אלייך.‬
‫כעסתי כשנכנסת למצבי הרוח שלך.‬
‫התעצבנתי.‬
‫היית ערה כל הלילה,‬
‫לא הפסקת לדבר.‬
‫רקדת.‬
‫למוזיקה שאף אחד אחר לא שמע.‬
‫עכשיו אתה שומע?‬
‫כן.‬
‫אני שומע…‬
‫נראה לי.‬
‫ניסית להרוג את סימון.‬
‫לא יכולתי להבין את זה.‬
‫קשה מאוד להבין את זה.‬
‫ניסיתי כל כך הרבה זמן להיכנס להיריון.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫ניסיתי שוב ושוב, ואז זה נפל,‬
‫וחוזר חלילה.‬
‫הבנות שלנו יצאו כאלה חכמות…‬
‫יפהפיות.‬
‫הלוואי שיכולת לראות אותן עכשיו.‬
‫הלוואי שהייתי יכולה‬ ‫לראות גם את התינוקות שלי.‬
‫אני עייף.‬
‫כן?‬
‫הרגליים שלי.‬
‫אולי נשב שוב?‬
‫בוא.‬
‫בוא, שב פה.‬
‫אולי אעצום קצת עיניים.‬
‫זה רעיון טוב.‬
‫הנה.‬
‫בבקשה, חבר.‬
‫עכשיו תנוח.‬
‫דבון!‬
‫לכי מפה, מפלצת!‬
‫אית'ן?‬
‫אית'ן, מה אתה עושה כאן?‬
‫אני, אני משדר…‬
‫אני משדר לסירה שלי שתבוא לקחת אותי.‬
‫שגר אותי למעלה!‬ ‫-בסדר.‬
‫אתה שיכור. אני אלווה אותך הביתה.‬
‫תתרחקי ממני.‬
‫אני אעזור לך להגיע הביתה, בסדר?‬
‫את נהנית מזה, נכון?‬
‫כן.‬
‫אני סתם עוד סימון‬ ‫על החגורה הוורודה שלך, נכון?‬
‫בסדר, תחזור הביתה לבד.‬
‫דבון!‬
‫את מפלצת, את יודעת?‬ ‫-תפסיק לקרוא לי ככה.‬
‫מפלצת.‬
‫היי. אתה תפגע בעצמך, בסדר?‬
‫את בן אדם ריק מתוכן.‬
‫אני רואה את זה עכשיו.‬
‫עיניים קטנות כאלה.‬
‫הורסות אותי.‬
‫תתרחקי ממני.‬
‫בבקשה.‬
‫עבודה טובה שם.‬
‫לא ידעתי מה לעשות.‬
‫כן, איזה יום.‬ ‫אני לא מאמינה שיש לנו את הגאלה מחר.‬
‫אני מצטער שלא זכינו…‬ ‫להביא ילד לעולם, מיקיילה.‬
‫גם אני מצטערת.‬
‫אני יודע שהייתה לך שנה קשה.‬
‫עם זה שרורי ואשתו הודיעו שהם מצפים לילד.‬
‫אבל אני… צריך לספר לך משהו.‬
‫כשאמרתי שאני ביפן,‬
‫האמת שהייתי בטקס ההטבלה של הנכד שלי.‬
‫רורי היה שם, כמובן, וגם שרה.‬
‫הייתי עם הילדים שלי.‬
‫אני יודעת.‬
‫סימון סיפרה לך?‬
‫לא, למה שסימון תדע?‬
‫לא יודע.‬
‫היא יודעת הכול. חשבתי שהיא הבינה את זה.‬
‫לא, הבנתי את זה לבד.‬
‫נפגעתי מכך שלא סיפרת לי,‬
‫אבל אני מבינה למה הרגשת שלא יכולת.‬
‫באמת?‬
‫ידעת שאכעס. הילדים שלך שונאים אותי.‬
‫הם תמיד שנאו, אתה יודע?‬
‫הם מאשימים אותי במה שקרה עם ג'וסלין.‬ ‫אני הרעה, נכון?‬
‫אבל אני רוצה‬ ‫שתהיה לך מערכת יחסים עם הילדים שלך.‬
‫אני שמחה שראית את התינוק.‬
‫אפשר לספר לך משהו מגניב?‬
‫כשרורי ראה אותי, הוא התחיל לבכות.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫הוא היה כל כך מופתע.‬
‫ואז שרה באה,‬ ‫והיא התחילה לבכות, ואז התינוק,‬
‫ג'ונתן, הוא התחיל לבכות. זה היה מצחיק.‬
‫אני מרגישה כזאת הקלה‬ ‫כי חשבתי שאתה בוגד בי.‬
‫אני ואת עברנו הרבה.‬
‫אני אוהב אותך, גברת קל.‬
‫גם אני אוהבת אותך.‬
‫תפסיקו לעקוב אחריי!‬
‫אית'ן, תתרחק מהצוק.‬
‫הצילו! שמישהו יעזור לי!‬
‫אני מנסה לעזור לך.‬
‫אלוהים.‬
‫את עשית לי את זה.‬
‫את!‬
‫את עשית את זה!‬ ‫-אית'ן?‬
‫הצילו!‬ ‫-מה קרה?‬
‫הצילו! אית'ן נפל מהצוק עד למטה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫תתקשרי לאמבולנס, ותפגשי אותו מקדימה.‬
‫היי. אני צריכה אמבולנס לסקונסט פוינט ארבע.‬
‫אדם נפל מהמצוק.‬
‫לא יודעת.‬
‫כן. תודה.‬
‫סליחה.‬
‫אני מצטער.‬ ‫אני מחכה בחדר החם הזה כבר שלוש שעות.‬
‫סיירוס, אני לא יכולה לדבר עכשיו.‬ ‫קרתה תאונה.‬
‫אני צריך לדבר איתך.‬ ‫-אני לא יכולה לעבור על תמונות עכשיו.‬
‫את צריכה לראות את התמונה הזאת, גברתי.‬
‫מתי צילמת את זה?‬
‫היום.‬
‫צילמתי את "קיו'ס פוינט" לכתבה שלך.‬
‫אני בטוח שהמגזין ירצה לקנות אותה.‬
‫אתה תקבל את הכסף שלך.‬
‫לך מפה, בבקשה.‬
‫- מבוסס על המחזה "אלמנו פי"‬ ‫מאת מולי סמית' מצלר -‬
‫תרגום כתוביות: תמר פימה‬