-Hur var resan? Krabb sjö? -Nej, den var underbar.
Den här ön är det vackraste stället jag har varit på.
Jag tänkte samma sak första gången jag såg den här ön.
Ditt hus är som ett konstmuseum.
Tack. Ja.
Den här årstiden är min favorittid att vara här.
Efter Labor Day,
när alla vanliga dödliga har återvänt till Back Bay
och Upper East Side, och jag och bestarna
och havets djur,
återtar ön.
Varför vill du bli min assistent?
Ärligt talat, du.
Jag googlade dig och såg en Youtube-video med dig,
där du pratar om naturskydd och vård,
och…
Du var hänryckande.
Nånting sa mig att jag måste jobba för dig.
-Är du baserad i New York just nu? -Ja.
-Var? På Manhattan? -Nej, Queens.
Ett område jag kallar flygplatsnära.
-Var jobbar du? -Jag undervisar på heltid på Kaplan.
Jag jobbar extra på helgerna på ett telemarketingföretag,
och jag jobbar på Starbucks för sjukförsäkringen.
Förargligt, va?
Ja, men det är bättre än att åka hem pank på en intercitybuss. Det vore döden.
-Var är hemma? -Buffalo.
Säg "norrifrån", raring.
Jag kommer från en håla som heter Fresno, men jag säger "Bay Area".
Så, du läste juridik ett år på City College.
Varför bara ett år?
Du är advokat. Jag läste din biografi.
Du vet hur svår juridikutbildningen är.
Men du fick Goldberg-stipendiet för Yale-studier.
Det ges till exceptionellt begåvade elever under fattigdomsgränsen.
Jag är förvånad att du vet om det.
Jag fick samma stipendium.
Vad var verkliga skälet till att du lämnade studierna?
Jag hatade det.
Jag kände nog att jag var tvungen att läsa det,
för jag hade sagt att jag skulle läsa juridik sen tvåan.
Men jag sa det bara för att min mamma
kallade mig "en framtida advokat" en gång och…
…hon dog ung. Så det blev en idé jag höll fast vid.
Sen kom jag dit,
men det passade inte mig, så jag hoppade av.
Släpp det som inte är till nytta.
Det där gillar jag.
Min mamma dog också ung.
I bröstcancer. Jag var nio.
Min var med om en bilolycka, påkörd av en rattfyllerist.
Jag var sju.
Jag beklagar.
Få se på dig.
Okej.
Följ med mig.
Det här är Barnaby.
Vi hittade honom halvdränkt i vågorna.
Hej, Barnaby.
Ja, duktig pojke.
Duktig pojke.
Ja, han är väldigt bräcklig.
Vi handmatar honom varje dag.
Du kommer att få göra det här,
om du tackar ja.
-Erbjuder du mig jobbet? -Ja. Du borde börja omedelbart.
Vad säger du?
Hörde du mig, Simone?
Min pappa är här.
Varför är han här?
Kan vi prata om det när jag inte står på ett knä?
-Varför gör du så mot mig, Ethan? -Ringen?
-Den var mammas. -Nej, varför tog du hit min pappa?
Jag var… Jag var romantisk.
Du vet, en storslagen gest, typ.
Michaela sa en hel del grymma saker till mig på klippan i går.
Hon kallade mig självisk och omogen.
Hon sa att jag inte hade rätt att lattja med dig,
och plötsligt insåg jag att hon har rätt.
-Jag är självisk och omogen. -Hallå…
Vi sätter oss i soffan. Sätt dig i soffan. Han behöver sitta ner.
-Här. -Jag insåg…
-Jag vill… -Ethan?
-Jag vill… -Tog du med hans mediciner?
-Hans sköterska packade dem. -Jag är igen sköterska. I väskan.
-Jag har mina piller. -I plastpåsen.
-Inuti väskan. -Okej. Förlåt.
-Fortsätt, själviska, omogna man. -Tack.
Okej…
Nåväl, det jag försöker säga är att jag har varit vilse länge.
Nu står du här.
Du är min drömtjej och jag vill vara värdig det.
Jag vill vara värdig dig.
Jag vill satsa på dig och göra rätt, så jag bad Bruce om din hand.
Och sen sa han och hans sköterska att de ville följa med hit.
Jag är inte hans sköterska. Jag kom hit för D.
Alltså, vad fan? Du kan inte lämna mig med honom utan förklaring.
-Så du drog med honom till en avlägsen ö? -Vad skulle jag göra?
Förresten, vad snygg du är.
Förlåt. Det här går inte enligt planen.
Jag trodde att du skulle bli glad att ha din pappa närvarande.
-Jag älskar dig. Gift dig med mig. -Ytterdörren öppen.
Vad är det som pågår? Vilka är de här?
Herregud.
Det är du.
Är det?
-Det är det. -Vad?
Det är verkligen du.
Jag visste det.
Jag kände att du kom.
-Hej. -Hej.
Minns du mig?
Det gör jag säkert. Kan du säga vad du heter?
Bruce!
Hej, Bruce. Jag heter Michaela.
Jag känner dig.
Vi känner varann sen väldigt, väldigt länge.
-Kan du ta… -Du är vackrare än nånsin.
-Vi gillar att knulla. -Herregud, pappa!
-Herregud. -Pappa!
Hördu, Bruce…
-Pappa. -Du vet hur man knullar!
-Det är Simones chef. -Hon kan knulla!
Du är förvirrad.
-Så fan heller! -Du känner inte henne.
Killen i lila skjorta är väldigt rik.
Jag kom i ett jetplan.
-Han ska gifta sig med vår dotter. -Nåväl…
-Simone. -Jag är väldigt nyfiken på Simones svar.
Varför… Nej, nej. Du kan väl stanna här. Håll min hand, så lyssnar vi.
-Okej. -Okej.
Simone DeWitt, vill du gifta dig med mig?
Pappa sa precis: "Kiki knullar." Jag kan inte…
Det går inte. Nej.
-Inte så här. Jag kan inte. -Vänta… Simone, vänta!
Simone, vänta.
-Jag går. Hon är min flickvän. -Du har gjort tillräckligt.
-Jag går. Hon vill ha mig. -Var inte löjlig. Du är sist på listan.
Det håller jag med om. Det är alltså: ett, två, tre.
-Eller två… -Kom igen!
Du tar hand om din pappa, du tar hand om dina gäster, så går jag.
Hej då, Michaela.
Hej då, Bruce.
Ytterdörren öppen.
Okej.
Finns det inget bröd?
Inför galan, föredrar mrs Kell att inte ha kolhydrater på egendomen.
Bara till gäster eller ett event.
Inga kolhydrater på min egendom? Har hon mist förståndet?
Det är okej.
-Vi är glada att få vara hälsosamma. -Vi dricker vatten.
-Ja. Ibland har vi mynta i. -Eller citron, om vi känner oss djärva.
Vi äter inte min pappas musselsoppa utan varmt, knaprigt bröd
och gott, salt smör.
Sa nån "knaprigt bröd"?
Cupertino's stänger om fem minuter.
-Vill nån skynda dit? -Jag. Välj mig.
-Okej. -Jag åker.
Hämta lite småpengar.
Bröd!
Ska jag duka i matsalen åt dig och mrs Kell, sir?
Och åt er också. Gör oss sällskap.
Vad handlar plingandet om?
Inget. Bara personalgrejer.
Kom igen. Jag vill också höra köksskvallret.
Nåväl…
Mrs Kells assistent blev just friad till.
-Simone? -Ja.
Mr Corbin, grannen.
-En fem karats-ring med kuddslipning. -Jäklar.
Oj! Vilka goda nyheter för det lyckliga paret.
Ska jag skicka champagne till dem, sir?
Ja, jag antar att det är så man gör.
Visst?
Fan också!
Jag brände löken.
För helvete.
-Den blivande bruden. -Grattis.
Ja, hey hey, vi hörde nyheten. Vad fint.
Åh, nej.
Vad är det?
Det ser inte ut som glädjetårar.
-Ja, det var som en skräckfilm. -Varför?
För…du sa nej?
Förlåt.
Jag behöver vara ensam just nu, Peter. Så…
Vänta. Simone…
Jag känner mig som en skitstövel för det som hände tidigare.
Du försökte bara vara snäll mot mig och jag gick verkligen över gränsen.
-Förlåt mig. -Ingen fara. Vi glömmer det.
Det sista du behöver är nån gamling som försöker kyssa dig
dagen då du förlovar dig.
-Inte förlovar dig. Oklart, men… -Jag säger inget, Peter.
-Menar du det? -Ja, oroa dig inte.
Jag skulle aldrig begära det av dig. Du och Michaela står varann nära.
Jag har lika mycket att förlora som du, så…
Ja, det förblir vår hemlis, på heder och samvete.
Okej, toppen. Bra.
Jag menar, okej. På heder… På heder och samvete och…
Om det är okej för dig.
Okej.
Återigen, jag ber om ursäkt.
Verkligen.
Den jäveln.
Vad? Jag lämnade min mobil där ute. Vad?
Jose säger att Ethan tar hit alla på middag.
Åh, nej!
Jose vet ingen råd.
-Ethan har bara Ozempic i kylen. -Vilken jävla röra.
Det här jobbet är skit.
Det är skit.
Hörde du? Det är skit.
-Min Bells pares är tillbaka. -Kom. Vi kan gå.
Varje sommar. Det händer varje sommar. Jävla stress.
Okej. Är alla fastspända?
Repa inte lädret bara, okej?
Det här är en kvinnas bil.
Simone?
Har du sett Simone?
Hon är i sitt rum.
Fotografen från Vanity Fair är här.
-Varför? -För att få bilderna godkända.
-Han har väntat i en timme i tv-rummet. -Kan inte Peter ta det?
Han sa att han måste visa dig för slutgiltigt godkännande.
-Då får han vänta. -Kiki.
Raring…
-Får jag prata med dig? -Ja, det ordnar sig.
Okej.
Vad ska jag göra?
Vill du bli mrs Ethan Corbin?
Jag vet inte.
Jag såg honom som en tiopoängare fram till nu, men…
Okej, jag ska ställa en bättre fråga.
Verkar det här kul, tycker du?
Att vara en fru Nånting?
Ditt liv verkar väldigt kul.
Ja, det är det. I början.
Mina kollegor blev så upprymda när jag blev mrs Peter Kell.
Jag var ständigt på väg till Aspen, Mallorca eller Comosjön.
Alla trodde att jag skulle sluta, men jag sa: "Nej, nej, nej.
Min karriär är min identitet."
Men det kommer.
Man får fullt upp med nya huset, planering av middagsbjudningar
och försöken att bli gravid. Han säger: "Michaela, låt mig ta hand om dig."
Och en dag får han göra det.
Man låter nån annan packa ihop kontoret som en gång var så viktigt för dig.
Så,
när du är en fru Någonting, blir ditt liv enormt stort,
men du själv blir väldigt liten.
Men inte du.
Ditt otroliga arbete inom filantropi och naturskydd.
Om Peter skulle skilja sig från mig,
skulle jag förlora allt: reservatet, voljären.
-Hela mitt liv hänger på hans godkännande. -Han älskar dig.
Jag jobbar för honom.
Det gör vi alla.
Men det här handlar inte om mig, utan om dig.
Du behöver inte välja att bli omhändertagen.
Du har en stor framtid framför dig.
-Nej, jag vet inte det. -Jag vet.
Jag vill att du blir ordförande för vår stiftelse i New York.
-Kiki, nej, jag… -Vad tror du jag tränade dig till?
Jag tänkte berätta på planet. Jag vill att du sköter verksamheten.
Du skulle ha en lägenhet i New York och tredubbla din lön.
Vad du än behöver.
-Jag vet inte ens vad jag ska säga. -Säg ja.
Jag älskar dig, Kiki. Jag har tur som har dig i mitt liv.
Nej.
Det är jag som har tur.
Vad tror ni att "inte så här" betyder?
När hon sa: "Inte så här."
-Var det ett nej eller är det logistik? -Tja…
Det var inget ja.
Ja.
Vad sa Michaela när du friade till henne?
-Ja. -Min fru sa också ja.
-Min med. -Min med.
Underbart. Tack. Nu krossar ni mitt hjärta.
Men det var ju ett spontant beslut, eller hur, kompis?
Nej.
Nej, alltså.
När jag väl såg det, barnen, den bruna labben, julkortet,
så ville jag ha det. Hur fina barn skulle vi inte få?
Och sexet med den kvinnan, Pete…
-Jösses. -Mitt livs bästa.
-Kom igen. -Jag vill backa bandet lite.
Raymond, du är gift? Så ni är inte ihop?
Det är mellan oss och inte dig. Tre minus du är lika med tyst.
Vem är killen där borta? Jag känner inte honom.
Det är Eddy. Han jobbar på ägorna.
Hej.
Devon.
Nu blir jag förvirrad. Ska Simone gifta sig med killen med jetplanet?
Vi vet inte än. Och ja, det är min chef, Raymond.
Min gifta chef, Raymond.
Raymond, min chef som har en fru.
-Är du en knullpojke? -Vad sa du, bitch?
-Morgan, var artig mot sköterskan. -Jag är ingen sköterska.
Jag är chef på en Falafel Balls med 4,6 på Yelp.
Jag är sjökapten med högsta möjliga certifieringen.
Mina herrar, låt oss fokusera på Peters goda musselsoppa.
Varför är det en häst här inne?
Pappa…
Peter säger att Ethan gärna vill prata och att han vill komma upp.
Okej. Jag känner mig redo. Skicka upp honom.
Kan vi köra 30 sekunder admin innan du dumpar honom?
-Visst. -Förlåt.
Medan du spionerade på Peter, försökte jag gå in i hans mejl
för att hitta bevis på att han vänstrar, men jag är utelåst.
Jose är en orm.
Vet du vad han ändrar sitt lösenord till?
Har du provat alla apparater? Han brukar inte ha lösen på sin telefon.
Proffstips.
Okej. Kör hårt, raring.
Låt mig bara säga
att jag inte tror att han vänstrar, Kiki.
Hey hey.
Ethan,
Simone vill träffa dig där uppe nu.
-Det låter inte bra. -Har hon ett kösystem? Får jag gå sen?
-Önska mig lycka till. -Jag skulle ta nåt starkare än vin.
-Lycka till, Ethan. Vi hejar på dig. -Ja.
Lycka till.
-Du fixar det här. -Okej, tack.
-Hej, skönheten. -Hej, Bruce.
-Hur mår du? -Bättre nu när du är här.
-Vad avbryter jag? -Jag bjöd in Bruce och Raymond till galan.
Så trevligt.
Men tyvärr, då nån
tog med min sjuka pappa hit, måste vi alla åka.
Jag måste jobba. Stället funkar inte utan mig.
Devon, är de Buffalo Bills-fans som du?
-Ja. -Ja.
-Jim Kelly kommer. -Va?
-Jim Kelly? -Den Jim Kelly?
-Vem är Jim Kelly? -Herregud.
Bills bästa quarterback nånsin.
-Han tog oss till Super Bowl fyra gånger. -Känner du till K-gun-offensen?
-Så han kommer på galan? -Han har hus på Martha's Vineyard.
Han kommer hit en gång om året. Ett år tog han med Doug Flutie.
Jag får andnöd. Du vet vad jag tycker om Dougie.
Jag tackar ja till galan. Om ni två måste åka, så kan ni åka.
Nej, om han stannar, måste jag…
Inget jobb. Jag bränner ner restaurangen.
Min smokingkille får komma i morgon och ordna kläder åt er.
Underbart.
-Patrice, meddela cateringfirman snarast. -Ja, mrs Kell.
Är det bröd?
Ja.
Hej, pappa.
Hallå?
-Kör! -Bryt!
Som jag minns det, förlorade han varenda Super Bowl.
När vann Dolphins Super Bowl senast?
-Punkt. -Okej, visst.
Innan du var född, fröken. Okej?
Jag ska se hur det går för galagänget i baren, så vi är redo för morgondagen.
Hej då, Jose.
-Tack, Jose. -Självklart.
Bruce,
vill du följa med till mitt kontor,
dricka lite whisky och prata som gamlingar gör?
Vad tror du?
Den här vägen.
Inte för mycket whisky.
-Glöm inte din väska. -Okej.
Äger du hela huset?
Släkten har ägt det i flera generationer.
Wow.
-Hur stor varmvattenberedare behövs här? -Jag har ingen aning.
Jäklar, hur lång tid tar det att dumpa nån?
Det är okej. Jag kan duka av själv.
Glad Labor Day.
Ja, just det. Min favorithögtid. Så där.
Betyder det inget för dig att jag tog hit din pappa?
Det betyder att du inte lyssnar och att du missförstår mig.
Ska jag veta att du ogillar din pappa? Jag älskar min pappa.
Jag sa att vi inte pratar med varann. Det kan vara en ledtråd.
-Jag tänkte att ni kunde ses och försonas. -Det är jag som avgör det.
Jösses, Simone. Jag vet inte vem du är nu.
Du visar ett mörker. Det gör mig obekväm.
Ja, Ethan, precis!
Du vet inte vem jag är just nu för du känner mig inte alls.
Men förlovning är till för det. Man lär känna varann.
Du berättar allt för mig och jag för dig, för att vi älskar varandra.
Du älskar inte mig.
Det gör jag visst!
Jag har berättat för mina föräldrar om dig. Det har jag aldrig gjort förr.
De tror att de ska träffa min fästmö på galan i morgon.
Det var väldigt förhastat.
-Är det nån annan? -Va? Nej.
-Träffar du nån annan? -Nej.
Okej, då förstår jag inte vad som har förändrats så pass sen i går.
I går fick du veta att jag var en fattig unge från Buffalo,
och du blev mer intresserad, för du kunde bli riddaren som räddar mig.
Det där är så förolämpande och fel.
Du tände på det.
Nej.
Det fick mig att vilja ta hand om dig mer.
Det fick mig
att älska dig mer.
Och i går hade jag inte sett min pappa på säkert…
Herregud.
…ett årtionde.
Inte sen vi träffades i rätten
och han förlorade vårdnaden om mig för vårdslöshet och barnmisshandel.
Jag visste inte om det.
Jo, det gjorde du.
Jo, det gjorde du, Ethan.
Du visste det. Devon sa "familjehem".
Jag sa: "Snälla, tvinga mig inte att prata om nåt så smärtsamt."
Då sa du: "Låt oss gifta oss."
Wow.
Tror du att min chef blir dumpad?
-Absolut. -Absolut.
Han var ändå körd. Simone käkar män och spottar ut dem.
Säg inte så om henne.
Minns du Ellis, Drews lillebror? Han blev dumpad på sin födelsedag.
Han skaffade ansiktstatueringar och tog en överdos.
Det var inte Simones fel. Han knarkade.
Sen knullade hon den gifta professorn och sabbade hans liv.
Ja, just det. Inte hennes finaste stund.
-Kan jag hjälpa dig, lillen? -Jag vill prata med Devon.
-Varför? -Jag tänkte att hon kanske…
-Kanske vadå? Dra åt helvete. -Visst.
Kom igen! Honom också?
Simone, inser du hur många gånger
jag har blivit framröstad som New Englands mest eftertraktade ungkarl av N Magazine?
Tre gånger.
Jag är medlem i Sankaty Golf Club.
Det är svårare att få en plats där än i senaten.
-Jag nobbade Katy Perry. -Hon kanske fortfarande är intresserad.
Tycker du att det här är roligt? Allvarligt?
Du torterar mig istället för att ge mig ett svar?
Svar på vad?
Vill du gifta dig med mig? Ja eller nej?
Nej.
Jag kanske sa det för snällt, men nej.
-Vänta, eller så… -Allvarligt.
-Vänta lite. -Nej.
Eller så…
Okej, vi fortsätter vara ihop.
Vi jobbar oss igenom den här röran…
Nej.
…tills vi når punkten då vi båda känner: "Nu förlovar vi oss."
Jag åker till New York med Kiki på tisdag.
Hur blir det med oss, då?
Du, då, Devon?
-Hur är du på hemmaplan? -Toppen.
-Djupt deprimerad. -Nej.
Hon var baldrottning, lagkapten i friidrottslaget. Hon är blygsam.
-Det var 15 år sen. -Det är därför hon håller mig kvar.
Jag påminner henne om vem hon faktiskt är, för hon blev så allvarlig efter allt.
-Vadå? -Inget.
Devon fick ta hand om Simone.
Hon jobbade heltid på Costco.
Nitton år gammal. Hon betalade deras mat och hyra.
Hon körde runt henne, undervisade henne så hon blev en toppelev.
Därför ser jag personligen till att hon får en del glädje i livet.
-En del drinkar i livet. -Du behöver nog få en paus.
Har du funderat nåt mer på att åka med till Palm Beach?
Va…
Otroligt. Helvete!
Hej.
Jösses. Allt väl?
Ja.
Var är Bruce?
-Han är där uppe med Peter. -Vi måste prata. Vi går in hit.
Sitt kvar!
Herregud.
Zeus, tänd.
-Herregud! -Förlåt. Jag hittade inte lamporna.
Cyrus. Minns du?
-Fotografen från Vanity Fair. -Jag minns dig.
-Vad gör du här? -Väntar på Michaela.
Jag ska visa bilderna från fotograferingen.
-Hon är upptagen. Här, jag kan… -Nej, jag väntar.
-Okej. -Hon måste få se dem.
-Kan du påminna henne om att jag är här? -Ja.
Okej.
Okej, så…
Vad är planen?
-Vad är planen för vilken plan? -Du måste ta Bruce härifrån.
Varför säger du det som att felet är mitt?
Din idiotpojkvän tog hit honom och din idiotchef bjöd honom till galan.
Han får inte gå på galan. Han försökte tafsa på Kiki tidigare.
Tja…
Nu vet du vad jag har fått hantera ensam.
Hans tillstånd är chockerande illa.
Är det verkligen så? Jag har berättat om det hela året.
Okej.
Jag kan sätta er på första flyget i morgon.
Du kan ta honom till gäststugan så länge, så jag slipper se honom.
Du ska inte prata med honom?
Nej.
Nej?
Nej.
Han har inte lämnat kvarteret sen covid.
Han hoppade på ett plan och tog på sig kostym för att träffa dig.
Än sen? Jag bryr mig inte. Lämna honom på klipporna.
Så du känner inget ansvar för honom?
Han kände inget ansvar för mig när jag var liten,
när jag gick till skolan hungrig och smutsig.
Fan ta honom.
Fan ta honom?
Wow.
Så kallt.
Vet du vad som händer med tjejer i familjehem?
Du vet att jag vet.
Han lät främlingar uppfostra mig.
Han lät främlingar utnyttja mig.
Han gjorde det.
Han var inte frisk efter mammas död.
Alla tror att jag inte var gammal nog att minnas,
men jag minns det tydligt.
Ju mer deprimerad hon blev, desto mer likgiltig blev han.
När hon blev manisk, gick han till baren
så fick vi ta hand om henne.
Hon tog livet av sig på grund av honom.
På grund av honom…
På grund av honom, försökte jag ta livet av mig.
På grund av honom, kommer du ta livet av dig.
Med all den här destruktiva skiten du gör, Devon,
verkar du vilja ha det så.
Vet du hur du låter? Som en galen slyna som inte tar sin medicin.
Det handlar alltid om mediciner för dig.
-Mediciner, mediciner… Varför? -Jag tittade.
-Jag vet att du inte tar dem. -Nej. Vet du varför?
Jag behöver dem inte mer. Min läkare har fasat ut dem.
-Vems läkare? Kikis? -Nej, dr Fine.
Min psykiater sen, typ, 2015.
Du kan återhämta dig från PTSS. Man kan skapa rätt verktyg,
hitta rätt personer, skapa en trygg plats åt sig själv.
Och jag är inte din trygghet längre, va? Stämmer det?
För du lever tack vare mig.
Jag lever trots dig.
Du vill att jag ska vara ett litet barn med en bruten vinge.
Då har du ett syfte.
-Då kan du skylla ditt skitliv på mig. -Skitsnack.
Jag ville inte ens berätta
att jag hade slutat ta dem, för att inte göra dig upprörd.
Fattar du hur det känns
att veta att du egentligen inte vill att jag mår bra?
Jag har tillbringat hela mitt liv
med att ta hand om dig. Vill du inte ha min hjälp längre?
Lycka till, för fan.
Följ inte efter mig.
Det är härligt här uppe.
Ett fågelperspektiv åt kungen.
Tack.
Har du tjänat dina pengar eller föddes du med dem?
Lite av båda.
Det är lätt att tjäna pengar när man har pengar.
Det enklaste är att spendera dem.
Jag var aldrig bra på att tjäna pengar
eller på nåt annat heller.
Men jag bowlar åtminstone 220 poäng.
Jag tror att annat än pengar gör människan nöjd.
Jaså? Som vad?
Barn. Prestationer.
Ge mig pengarna.
Men man kan inte ta dem med sig.
Du kan inte ta med dig alla dina rikedomar och prestationer.
Där är vi jämlikar, du och jag.
Döden möter man ensam.
Jag har byggt företag som har tusentals anställda.
Jag har finansierat deras liv.
Jag ger mer till välgörenhet på en månad
än de flesta tjänar under sin livstid.
Spelar det ingen roll när min tid är ute?
Kanske för de efterlevande, men du är för död för att bry dig.
Familjen, då? Den betyder väl nåt?
Om man kan minnas den.
Men när jag dör, vill jag bara vara närvarande.
Ha minnet kvar
och komma ihåg.
Och…vad vill du minnas, Bruce,
i de sista ögonblicken?
Mina flickor.
Devon och Simone.
Ja.
Rory och Sarah för mig.
Och deras mamma, Andrea.
Gud, så vacker hon var.
Jag älskar henne fortfarande.
Men hon fördärvade mig,
lämnade mig skeppsbruten.
Jag förlorade mina barn.
Ja, jag vet hur det kan gå till.
Ge mig lite sånt.
Jag har inte provat sen flottan.
Okej, men ta bara lite,
för de legala grejerna är ganska starka.
-Stick! -Hon sa: "Stick!" Hon menar dig!
Nej, hon menar dig, Karl-Alfred.
-Behöver du hjälp att ta dig upp? -Nej! Sluta. Jag vill vara ensam.
Okej, jag tog med en plunta.
Jag tog med min tröja. Den är varm av min kroppsvärme.
-"Den är varm av min kroppsvärme." Tönt! -Lugn, sköterskan.
-Här. Damerna först. -Nej, tack, Ray.
-Det är inte Captain Morgan. -Nej, jag dricker inte längre.
Sen när?
Sen hela året. Sen min första dom för rattfylla.
Jag har sagt 40 gånger att jag försöker vara nykter, men du lyssnar aldrig på mig.
Stör de dig, Devon?
Men herregud… Vad är det för fel på er?
-Hördu, vänta. Devon… -Hallå!
-Devon! -Kom igen, D. Vänta!
Släpp mig. Var är Devon?
Michaela, kan jag få lite hjälp?
-Bruce flippar ut. -Vad är det med honom?
Jag vet inte. Vi pratade och rökte gräs, sen blev han upprörd.
-Varför lät du honom bli hög? -Var är jag?
Vad har hänt?
Var är Devon?
Hon tog nog en promenad, Bruce.
Vem är du?
-Simone. -Nej, det är du inte. Hon är död.
Jag hämtar en papperspåse för andningsgrejen.
Jag behöver min medicin. Var är Devon?
Det är min tv. Jag vill se Indians-matchen.
Hördu, det är ingen fara…
Rör mig inte, för helvete!
Leta upp Devon, okej? Kolla gästhuset.
Vi ska hitta Devon åt dig, okej?
Jag vet inte vad det här är. Jag borde inte vara här.
Hördu?
Minns du mig?
-Hej. -Hej.
-Jag känner dig. -Ja.
Vi har hälsat.
Vi ska hitta Devon åt dig, okej?
-Håll min hand. -Ja.
Låt oss hålla händer och sätta oss och vänta på Devon.
Kom nu.
Kom.
Han sa att han hade rökt förut.
Hördu.
Hur skulle jag veta att du är nykter? Senast vi sågs var du packad på krogen.
Kvällen du lämnade mig så full att jag inte kunde stå?
-Du skulle ju ta en Uber. -Ja.
Det gjorde jag inte. Jag knullade bartendern.
Sen körde jag full, krockade, greps och tillbringade natten i fängelse.
Nej… Va? Varför ringde du inte?
Du var upptagen med att skrika på mig om nåt jävla Falafel Balls-skift.
Kan ni ge oss en sekund? Snälla!
Gick det bra? Är du skadad?
Nej, gör inte så.
Låtsas inte att du bryr dig om mig. Du åkte hem.
Jag måste åka hem till min fru ibland. Det betyder inte att jag inte älskar dig.
Du älskar inte mig. Du älskar den du var 2009.
Du älskar…high school.
Jag förstår inte varför du tjatar.
Jag stängde restaurangen tidigt.
Jag ljög för hela min familj för att åka och träffa dig.
Du visste att jag inte mådde bra.
Men lämnade mig ändå.
Åk hem till Allie.
Men jag ska lämna henne. Jag ska.
-Jag berättar för henne nästa vecka. -Lämna inte Allie. Jag vill inte ha dig.
Varför? På grund av honom? För han är inte anledningen.
För att jag inte älskar dig! Jag har knullat tre killar här.
Du är ingen för mig. Jag varken tänker på eller gillar dig.
Du gör mitt liv värre. Du gör mig värre.
Och du är grejen jag gör när jag vill hata mig själv.
Om du gick ut i havet nu och drunknade, vore det bättre för mig!
Allt är bra, Bruce. Slappna bara av.
Vi tar kontakt med Devon.
-Du, snygging. -Ja?
Vill du dra härifrån? Det här huset är konstigt.
Jag vet.
Men jag är inte redo att gå än. Ska vi vänta lite?
Jag vill röra på mig.
-Okej. -Ja.
Bruce, kom tillbaka.
Vet du vad? Vi kan dansa.
-Dansa? Vadå? -Jag gillar att dansa. Kom igen.
-Vi har ingen musik. -Håll i mig. Andas.
Nej, det är musik i vågorna. Lyssna.
Lyssna på vågorna.
Vi var så bra ihop. Varför lämnade du?
Jag är här nu.
Är jag vilse eller är det här på riktigt?
Spelar det nån roll?
Det känns så bra att hålla om dig.
-Jag ska inte svika dig igen. -Du svek inte.
Vad jag än gjorde, blev du bara ledsnare.
Jag visste inte att du hade nått den punkten.
Det fanns inget du kunde ha gjort.
Jag var elak mot dig.
Jag blev arg när ditt humör svängde.
Förbannad.
Du var uppe och surrade hela natten.
Orden strömmade.
Du dansade.
Musik som ingen annan kunde höra.
-Hör du den nu? -Ja.
Jag hör den.
Tror jag.
Du försökte döda Simone.
Jag kunde inte förstå det.
Det är väldigt svårt att förstå.
Jag försökte verkligen, under så lång tid, att bli gravid.
-Gjorde du? -Ja.
Jag försökte och förlorade det,
försökte och förlorade.
Våra döttrar blev så smarta.
Vackra.
Jag önskar att du kunde se dem nu.
Jag önskar också att jag kunde se mina barn.
Jag är trött.
Jaså?
Mina ben.
Vi kan väl sätta oss igen?
Kom.
Kom. Sätt dig här.
-Jag kanske blundar ett tag. -Vilken bra idé.
Så där.
Såja, kompis.
Vila nu.
Devon!
Försvinn, monster!
Ethan?
Ethan, vad gör du här ute?
Jag teleport…
Jag teleporterar till min båt att hämta upp mig.
Stråla upp mig!
Okej. Du är full. Jag följer dig hem.
-Håll dig borta från mig. -Jag följer dig hem. Okej?
Du njuter av det här, va?
Ja, då.
Jag är väl bara ytterligare en bock på din lista? Visst?
Okej, ta dig hem på egen hand.
Devon!
-Du är ett monster, vet du det? -Sluta kalla mig det.
Monster.
Hördu, du kommer att göra dig illa.
Du är ett skal till människa.
Jag ser det nu.
Dina små, genomträngande ögon…
…som förstör mig.
Håll dig borta från mig.
Varsågod.
Bra jobbat där inne.
Jag visste ingen råd.
Ja, vilken dag. Tänk att vi har gala i morgon.
Jag är ledsen att vi aldrig fick några barn, Michaela.
Det är jag med.
Jag vet att du har haft ett jobbigt år.
Rory och hans fru som tillkännagav sin graviditet, men jag har nånting…
…att berätta för dig.
När jag sa att jag var i Japan,
var jag egentligen på mitt barnbarns dop.
Rory var så klart där och Sarah också.
Jag var med mina barn.
Jag vet.
Har Simone berättat det?
-Nej, varför skulle Simone veta det? -Äh, jag vet inte.
Hon ser allt. Jag trodde att hon hade listat ut det.
Nej, jag listade ut det själv.
Jag blev sårad över att du inte sa nåt, men förstår varför du inte ville.
Gör du?
Du visste att jag skulle bli upprörd. Dina barn hatar mig.
Det har de alltid gjort.
De klandrar mig för det som hände Jocelyn. Jag är skurken.
Men jag vill att du ska ha en relation med dina barn.
Jag är glad att du såg barnet.
Får jag berätta nåt häftigt?
När Rory såg mig, började han gråta.
-Gjorde han? -Ja.
Han blev så förvånad.
Sen kom Sarah. Hon började också gråta, och bebisen…
Han heter Jonathan. …började gråta. Det var roligt.
Jag är så lättad. Jag trodde att du vänstrade.
Vi har varit med om mycket, du och jag.
Jag älskar dig, mrs Kell.
Jag älskar dig också.
Sluta följa efter mig!
-Ethan, gå bort från klippan. -Hjälp! Hjälp mig, någon!
Jag försöker ju.
Herregud.
Du gjorde det här mot mig.
Du!
-Du gjorde det här! -Ethan?
-Hjälp! -Vad är det?
-Ethan föll från klippan, ända ner! -Herregud!
Ring larmcentralen Möt ambulansen på framsidan.
Hej. Jag behöver en ambulans till 4 Sconset Point.
En man föll från klippan.
Jag vet inte.
Ja. Tack.
Ursäkta mig.
Förlåt. Jag har väntat i värmen i tre timmar.
Cyrus, inte nu. Det är nödläge.
-Vi måste prata. -Jag kan inte titta på foton nu.
Du måste titta på den här bilden.
När tog du det här?
I dag.
Jag filmade Kewe's Point för ditt inslag.
-Tidningen vill säkert köpa det. -Du ska få dina pengar.
Var snäll och gå.
BASERAD PÅ PJÄSEN ELEMENO PEA
Undertexter: Marie Roos