Ei, no passa res. Soc aquí.
Hola.
No havies tornat a casa?
I perdre'm aquestes cançons? Ni de conya.
No et podia deixar aquí amb el teu nòvio coix.
Exnòvio.
Això.
Hi ha novetats?
No, està inconscient.
Has dit "sirenes".
De debò?
Vols un ram comestible?
Em sap greu, Devon.
- Tant és, només feia conya. - Sé que no està bé.
Sé què vol dir "sirenes". T'havia d'haver respost.
Tenies feina.
I tot allò que et vaig dir ahir?
Et demano…
que em perdonis.
No sé què coi em passa.
Ets una bandarra, i…
Allò que m'has dit, em calia sentir-ho i…
m'has fet un favor.
¿Què et passava
quan em vas enviar els missatges?
De debò ho vols saber?
Sí.
El dia que li van donar el diagnòstic al pare,
ell no podia dormir i no recordava
per què no podia dormir. I es va passar la nit despertant-me
per preguntar-me què havia dit el metge i on tenia les pastilles.
Deia: "Què em passarà, ara?"
Daixò…
I cada mitja hora em preguntava:
"Què ha dit el metge?, I les pastilles? Què em passarà?".
I tenia una expressió tan ruc…
com si estigués perdut, i vaig començar a flipar,
xisclant a més no poder,
"Fote't. Ves-te'n a dormir, hòstia."
I tenia molt por que li arribés a fer mal.
Em va despertar als 30 minuts preguntant-me el mateix.
- Has de marxar de casa. - Ja ho sé.
No, de debò. Te n'has d'anar.
- I què farà sense mi? - És veterà, té assegurança.
Tinc feina nova. Et passaré diners perquè marxis.
Quina feina nova?
La Kiki m'ha donat un ascens.
Portaré la fundació a Nova York. Guanyaré molts calés, tindré pis gratis.
Mira-te-la.
Perdona, ha sonat repel·lent…
Ei, t'ho deia de cor.
Mira't.
Estic orgullosa de tu, Simone.
Per què no t'hi quedes amb mi un temps?
Sí, home. A què fer?
Entesos, i Palm Beach?
El Morgan diu que t'hi ha convidat. És genial.
Sí, és un mariner bufó, però no.
És el principi. Passes un mes fora i no tornes mai més.
No puc marxar en un iot, Simone. I no tinc assegurança mèdica.
Llavors, què faràs?
Què és el que vols tu?
Quina pregunta. Sembles el Ryan Gosling.
Crec que hi vols anar, que li vols dir que sí al Morgan.
Va, prova-ho.
Sí, Morgan.
I també
"Adeu, Bruce."
Adeu, Bruce.
La teva vida
és a punt de ser fabulosa.
Vine.
"LA CANÇÓ DE LA SIRENA"
- Sabates? Ulleres de sol? - Sí.
Les ulleres, també.
- I el vestit de la gala? - Torna-li a la Caroline.
Bon dia, Sra. Kell. Aquí té el batut.
Gràcies, Patrice.
Avui tenim un premsat en fred de cirera amb algues i estragó.
Què?
- El batut. Un premsat en fred de cirera… - Ai, avui no.
Avui no.
Què vol dir, tot en capses?
Ni idea. Les seves coses són en capses.
Hosti, i la Missy? Hi has parlat? Saps què passa?
Sí, diu que la Sra. K li ha dit que ho empaqueti tot, i res més.
Potser fan les maletes per anar a Nova York.
Ficant-ho tot en capses de cartró?
La Michaela no ho faria mai.
"Notícies d'última hora.
La Sr. K diu que escrivim 'obres benèfiques' a les capses.
Donaran les seves coses."
- Deu fer fora la Simone. - És broma o què?
Hosti, tu.
- Ha sortit bé. - Ploro.
S'ha acabat el regne del terror.
Senyor, gràcies per ser misericordiós.
Una abraçada, tio. Mare meva.
Escamparé la notícia.
Sí. Zeus!
- Posa la llista de celebració del Jose. - Sí, Zeus.
Reproduint la llista del Jose.
- Vinga, som-hi, tu. - ¡Eso!
Endavant!
Sí!
Vinga, que ho tens.
Així, ja no ballarà mai més?
- Sí. - Arribem els reforços.
- Portem cafè. - En vull un.
I pastissets portuguesos de fruita. No l'hi diguis a la Patrice.
Gràcies, Peter.
Gràcies, peix gros.
Se sap res del pacient?
Sí, està conscient, però grogui.
S'ha trencat ambdues cames, un braç,
dues costelles i té commoció cerebral.
Ual·la.
Però han dit que el podrem veure aviat.
- Ens esperem amb tu. - Molt bé.
Vols que et porti a casa?
Hi he de ser quan es desperti mon pare.
Estàs bé?
Heu de parlar de coses. Per tant, cap problema.
Que subtil, adeu.
- Són parella? - Hi estic treballant.
- Exacte. - L'alcavota de l'illa, oi?
Per continuar la meva tradició de sentir-me superincòmode
quan et veig…
Ai, no cal que en parlem.
No sabia això del teu pare.
El que havia passat, l'acollida.
Ho va dir el Morgan. Si ho hagués sabut, no l'hauria acollit a casa. Ho sento.
Sisplau, no et disculpis més.
Pel que sé, el fet que no et cuidés és… indescriptible.
Però tothom en va ple.
- Ho sento. - Ja hi tornes.
- Si, coi. - Ja prou.
Ja em diràs si necessites res, avui.
Seré per aquí.
- Una pregunta. - Sí.
Has dit "una pregunta".
Un moment.
Morgan, a quina hora marxes a Palm Beach demà?
A l'alba.
Que dramàtic.
¿I encara…
vols que vingui?
Sí.
Per què? Vols venir?
Doncs sí.
- Però si no… - Vine.
- Si no… - M'agrada estar amb tu.
D'acord.
Superbé.
A l'alba… és a una hora específica?
O ho he d'intuir com un gall?
Per què no vens després de la gala i et quedes a dormir?
- Sona bé. - D'acord.
Entesos.
Fins després.
Sí, adeu.
Hola, pare.
Ja he tornat de l'hospital.
Pare?
Ray?
Pare!
Però què fas?
Pare!
Pare, escolta.
Ei, pare.
Escolta.
Què hi fas, aquí, sol?
No estava sol.
La teva mare hi era.
Au va.
Apartem-nos de la vora.
Així, no passa res.
Tu tranquil.
Hola, maco.
Que em sents?
A veure. Estigues tranquil.
Ets a l'hospital. T'has fumut una bona patacada.
Són… les meves cames?
Sí, te les has trencat,
i el braç, i també un parell de costelles.
Però el metge diu que et recuperaràs completament.
Has tingut molta sort.
Que bé.
Té, una mica d'aigua.
Aigüeta bona.
Escolta, us estic…
molt agraït per haver vingut.
A tu, no.
A tu, no. No et vull aquí.
- Guàrdies! - Ei.
- Estava preocupada. - Em vas empènyer.
- Què? - Em vas empènyer.
Vaig sentir una empenta forta i eres tu.
No, et confons.
Llavors queia,
i tu eres damunt meu, i tenies ales.
Estaves begut.
Em vas empènyer. Reies mentre queia.
Vols dir que jo cridava "socors".
- Ets una bruixa! - A veure, frenem.
Tens una commoció cerebral, i t'estàs prenent calmants.
Ensenya-li les ales.
- Que vegi qui ets en realitat! - Va.
Ja n'hi prou de tot plegat, sents?
Mira, ella no es vol casar amb tu, d'acord?
Hi té tot el dret.
No ho entenc. Ha sigut ella.
No, has sigut tu.
Demostra que saps comportar-te
o tu i jo tindrem un problema.
Em sap greu, Peter.
Em fa mal tot.
Et posaràs bé.
Té, aigüeta.
- Pare, que has vist el Ray? - Qui?
El Ray, el meu amic Raymond.
No és a la caseta de convidats, i no ha dormit aquí.
- No saps on és? - No.
- No va tornar a casa anit? - Què en sé jo? És el teu nòvio.
Ei… no és el meu nòvio. L'hi vaig deixar molt clar.
- Qui ho diria? - Anit, a la platja.
Merda, va.
- I ara a on anem? - Vinga, hem d'anar per aquí.
- Devon. - Perdona.
No pot ser.
Se n'ha anat a nedar?
Qui és l'Allie?
Ha trucat 49 vegades.
Mare meva.
La seva dona.
I si ha tornat a Buffalo?
Sense mòbil, claus, cartera i pantalons?
I jo què sé.
Anit li vaig dir que si s'ofegava, em quedaria descansada.
No fa gràcia. Creus que…?
Aquell? Impossible.
Li falten pebrots.
I si ha nedat massa lluny i és a molts quilòmetres de la costa?
Ei, és l'Allie.
No, pare!
- Hola, soc el Bruce. - Amb qui parlo?
No, Allie. Hola, maca.
Quant temps. Com va?
Devon? Com és que tens el mòbil del Ray?
És del Ray?
Ah, doncs…
Sense conya. L'he trobat a la platja.
Ho sabia.
És amb tu, oi?
A veure…
Es talla el video. Em truques sense wifi?
No et sento.
No em menteixis.
Esteu junts.
Em…
Em sap greu, Allie.
Però no tinc ni idea d'on és, no…
- No el trobo enlloc. - Ja sé on és.
En una illa follant-se una meuca.
Simone, hola i bon dia.
Ei, mireu tots. És la Simone.
Hola, Simone.
- Però què us ha agafat? - És que fa un dia esplèndid.
Fa molt sol, el cel és majestuós. Qui sap què passarà, avui.
Quelcom gloriós.
Vaja, m'esgarrifo.
On és la Kiki?
A l'assaig.
Mira, ara mateix anava cap allà. Hi hem plegats?
- Sí. - Molt bé.
Aquí té la llista actualitzada, perquè l'aprovi.
Molt bé, gràcies.
Les dues cames?
En una el fèmur, però es posarà bé.
Ai mare, pobre Ethan.
- Hauria pogut morir. - Vindrà a la gala?
- Hola, Simone. - Hola.
Hola, noies. Perdoneu que faci tard.
On vols que em posi, Kiki?
Ara no cal. Espera'm a l'habitació.
Com sabré on m'he de posar?
Davant, oi? Tècnicament, ara soc del gabinet.
Ja sabeu la bona notícia?
Gestionaré la fundació.
- Ah sí? - Simone, ara…
Gràcies.
Fes el que et demano.
D'acord.
- Entesos. - Gràcies.
La mateixa posició inicial de l'any passat.
Peter, no facis cara d'amargat.
Estic amargat.
Posa't 15 cm a l'esquerra.
Sé on he d'estar. Ho faig des de petit.
Bé, els convidats entraran per aquí com sempre.
La recepció serà aquí. Vosaltres saludareu primer.
Xoquem mans, somriem.
El Peter i jo serem aquí.
Sí, xoquem mans, somriem.
Xampany per a tothom.
Llavors el Peter fa el discurs d'apertura. Hem de repassar-lo?
No.
El Peter em presenta, i faig el brindis anual de la gala.
Tothom aplaudeix.
Tenim un bressol pop-up?
- Què? - M'ho acaben de dir.
Vindran la Sarah i el Rory, amb les seves parelles i el menut.
Doncs els cal un bressol pop-up.
En podem comprar un, oi?
- És clar. - I què és?
És un bressol que es desplega i…
- Venen els teus fills? On? - Aquí.
- Et vaig dir que els ho havia preguntat. - A mi, no.
- Tindrem un menut a la gala? - No, el nostre menut.
S'hi pot afegir. Serà com abans, amb tota la família.
Han comprat roba de gala amb tan poc temps?
Els he dit que es posin el que vulguin.
Ei, hola.
I tant, li fa molta il·lusió.
A tots dos.
- Jose, vine a l'habitació de la Simone. - Serà un plaer.
- És hora que marxis. - Kiki, no és…
- No és el que sembla. - Marxa sense enrenou.
És que no reflecteix el que va passar.
Jo el vaig apartar, i vaig marxar corrents.
Això tant me fa.
Però em va fer un petó. Estava astorada com tu.
No estàs tan astorada com jo. No sabia que patiria tant.
No hi ha res entre nosaltres.
Es va equivocar i de seguida ho va reconèixer.
- Per què m'ho vas amagar? - Perquè t'hauria dolgut molt.
I sincerament…
el meu objectiu és no fer-te mal.
Doncs…
Kiki, per favor.
Només l'estava seguint, com m'havies demanat,
i ell em va veure. Ja saps com és.
Com quan us vau conèixer, que et va tirar la canya.
No coneixia la Jocelyn.
Tu ets la meva millor amiga, i una amenaça.
Has posat en perill el que he creat. Te n'has d'anar.
Kiki, per favor.
El Jose et donarà la liquidació i el nou acord de confidencialitat.
Mai més explicarem això a ningú.
T'ho prego, Kiki.
No ho facis, per favor.
Em dones el mòbil?
I la foto?
Kiki, m'estàs matant.
Ho sento moltíssim.
Jose, te l'emportes?
A l'illa hi ha quatre hotels. I no hi és en cap.
Ai! Compte on claves d'agulla.
Perdoni, Sr. DeWitt.
Tampoc és a l'hospital. L'hi hauria vist. On coi és?
Què et sembla el conjunt?
Oh, pare.
Estàs molt guapo.
- En fem un gra massa? - No.
No, que va. Vas molt elegant.
Volen veure les opcions de faixí i corbata?
Sí, aviam. Gràcies, Kenny.
A quina hora comença avui?
El còctel és a les 5.
- Quan anem a casa? - Tenim pensat anar-hi demà.
Però… et volia explicar una cosa.
- Ah. - No, és bona, em penso.
- He conegut noi aquí, i… - Sempre coneixes homes, tu.
Que groller.
Continuo?
Es diu Morgan.
És el capità d'un supervaixell i m'ha convidat a fer un viatge.
- El mariner? - Sí, el viatge durarà un mes.
Un mes?
- Tant és. - Un moment.
- No, és una bestiesa. - T'agrada, aquest noi?
- No et puc deixar sol tant temps. - Que sí.
- I la medicació? - Ho fan els veterans.
Te l'envien a casa. He d'omplir uns formularis.
No sortiràs. Beuràs massa alcohol i fumaràs.
Passo els meus darrers anys com em rota. Deixa'm en pau.
Ves-hi.
Ta germana té encisats aquests rics.
No em deus res.
Molt bé. Sr. DeWitt. Vostè mateix.
Fantàstic.
Vaig a buscar els mocadors.
Ho dius de debò?
- T'espavilaràs un mes? - No és tant.
Estaré bé.
És clar, només és un més, oi?
Exacte.
T'estimo, Simone.
Pare.
Soc la Devon.
Estàs bé?
Sé que parlàvem de quelcom important
que t'importa molt.
Però…
No hi fa res.
- Tant és. - Ho sento molt.
No passa res.
Això és un infern.
Ah, Missy, hola.
Passa res?
Us ajudo amb la maleta.
Vinga, ens posem en marxa.
Vols escoltar música durant el trajecte?
Simone?
Estàs bé, Simone?
Molt bé.
Pare, t'havies de canviar de roba.
La vull portar.
Ei, què collons passa? Per què ens fan fora?
Em temo que han acomiadat la Simone. Us he de dur al ferri.
Què?
- Com? L'han fet fora? - Sí.
Simone.
Simone, què ha passat?
Simone.
- Què li has fet? - Jo? Res.
Deu estar en xoc.
Vivia per aquesta feina. Per què la fan fora?
Diuen que per robar.
Per robar?
La Simone no robaria res. No es fica mai en embolics.
Merda, és la poli. Digui?
Anirem a la gala?
A veure…
No.
Ho sento.
Malauradament, no. Però no hauria sigut gaire divertit, i …
Així no coneixeré Jim Kelly?
Vinga, Devon.
Ja vinc! No, tu no. Venim de seguida. Merda.
Adeu.
Bones notícies: el Ray és viu.
Però és al calabós. Podem fer una paradeta a la comissaria?
Els de Buffalo sí que sabeu fer gresca.
Molt bé.
- Gràcies, Patrice. Has vist el Jose? - No, fa encàrrecs per a la Sra. Kell.
El puc ajudar en alguna cosa?
Li vull demanar que vagi a buscar el Rory i la Sarah.
- T'havia dit que venien? - Sí, és fabulós.
Vol que el Carl o l'Eddy els vagi a buscar?
No, li diré a la Simone que reservi un cotxe.
La Simone no és dalt.
La Sra. Kell l'ha acomiadat.
Què ha fet?
- Has fet fora la Simone? - Sí, exacte. I què?
No em sorprèn. Per què?
No confio en ella.
No deies ahir que la volies ascendir?
Treballa per a mi, jo decideixo, i és la meva feina.
Em sorprèn que no n'hàgim parlat.
De què hem de parlar?
Esteu unides, com germanes.
I és molt cruel fer- la fora
poc abans de saber que va tenir una infantesa horrorosa,
amb son pare aquí i després de la patacada de l'Ethan.
És una mica monstruós.
L'he enxampat robant-me arracades.
Quines?
Aquestes.
Però si sempre li deixes les teves coses.
La vesteixes com una nina. No pot ser que t'hagi robat les arracades.
No sé perquè ho ha fet,
però ha demostrat poc respecte per les meves coses,
i no ho tolero. Hem acabat.
I ja està. Se n'ha anat.
Et veig amoïnat per aquesta noia.
- Trobo que té bon cor. - Un cor meravellós.
I la veritat és que l'adoro, però no la puc tenir, oi?
No sempre tenim el que volem.
Srta. DeWitt, passi.
Que bé. Treu-me d'aquí.
Mare meva, Lily. Ets tu?
Kevin! Redeu.
T'he trobat a faltar.
Et buscava a Instagram, però m'ha caigut el mòbil a la banyera.
Com va a la secta? Estava preocupada.
- Molt bé. Què fas aquí? - Ni idea.
Volia que aquest semental es deixés muntar.
- No em tiris l'alè. - No.
Per favor.
Aquest pinxo es va presentar ahir a la boda on era jo.
Va sortir de l'aigua tot despullat com la Daryl Hannah a Splash.
Tenim roba per als borratxos a objectes trobats.
T'he dit que no estava begut. Tenia hipotèrmia.
I jo, hipotiroïdisme.
Anit vaig tenir una experiència traumàtica.
Ja hi tornem a ser.
Agafaré els papers.
- Em va atrapar la corrent. - Gràcies.
Era en aigües poc profundes
i tot d'una era a una milla de la vora atrapat en una corrent
que em fotia patacades contra les roques.
Em pensava que em moria.
Quin drama. Per sort, estàs bé.
I llavors vaig tenir una epifania.
La corrent fosca ets tu.
Tu m'arrossegues. Què coi faig en aquesta illa?
La meva dona gairebé es queda vídua,
i el meu fill, orfe, per culpa teva.
No, Ray. No t'he convidat a l'illa.
Has volgut venir tu. Has volgut nedar despullat.
No, ha sigut culpa teva.
Teva.
- Li clavo un mastegot? - Vull anar a casa.
Amb l'Allie i el Mason. Són la meva vida.
Vull tornar a casa.
Et diré una cosa, Ray.
Em pensava que l'havies palmat, collons.
- Vas contestar el mòbil d'un mort? - Havia trucat 14 cops.
Tant és quants cops va trucar.
No tombis el cubell, animal.
- Jose, et fa res? - No.
- Fa 30 anys que ho fem. - Qui es fica al mar despullat?
M'ho vas dir tu.
Em sents, Simone?
No?
No recordo què hi fem, aquí.
M'oblido del que vull recordar i recordo el que vull oblidar.
Com la cara de la policia quan et va venir a detenir.
Quan et va dir: "No recordava que dins hi havia una nena?"
No et donava menjar.
Et deixava sola durant hores a la teva habitació.
Tancava la porta quan em cridaves.
Perdona'm, Simone.
Ho sento.
Escolta,
La Devon se'n va,
i estarem tu i jo un altre cop.
Ara… ho faré millor.
Simone.
Tries mal moment per ser sincer amb tothom.
Adeu, Kevin. Fins aviat.
Lil, fins a la propera.
On és la Simone?
Hola.
Estava pensant en tu.
Sento que t'hagin fet fora.
Sé que és culpa meva, i ho arreglaré.
Ja no volia treballar més aquí.
Però…
abans de marxar, et diré una cosa.
Peter, digues.
- On ets ara mateix? - Estic conduint. Per què? Què passa?
Estàs sol?
No, hi ha el Bruce i la Devon
i… ja saps, l'infermer. Què passa? Necessites res?
Sí, pots desactivar l'altaveu?
Si, un moment.
Digue'm.
Sí.
Sí, és clar. Naturalment, entesos.
Perdoneu, canvi de plans. He de tornar.
No, espera.
- Marxo. Aniré a casa sol. - D'acord.
Però què…? N'estàs segur?
Ja ens veurem, D.
Ves amb compte.
Hola.
Has vist el Peter?
- No. Xampany? - No, busca'l sisplau.
A veure, vull que et quedis al cotxe.
No surtis. Torno de seguida.
Queda't aquí. Aniré a buscar la Simone.
¿Qué haces, Pedro?
Merda.
Sorpresa.
Vindràs aquesta nit?
- Escolta, que… - No.
De debò que vull venir.
Però no puc.
Em feia molta il·lusió.
El proper cop.
I gràcies…
per ser tan bo amb mi.
He comprat fruita fresca, i et volia fer creps.
Disculpa'm, vinc de seguida.
Em perdoneu un moment?
- Què fas? - On és la Simone? És aquí?
No, creia que ja seria al ferri amb tu.
- No sabem on és. - No és amb el José.
No, s'ha pirat.
Per cert, quins pebrots que tens de fer-la fora.
- Buscaràs el Peter? - És clar.
La Simone no agafa ni mostres a les botigues.
Es mata treballant per aconseguir el que té.
I ara mateix està feta pols perquè t'adora, imbècil rematada.
No saps del que parles.
Voltes per aquí salvant ocells,
dient-li a ma germana que ets amiga seva.
I ara la destrosses perquè et ve de gust?
- Pots abaixar la veu? - Això és el que vols?
Fas un toc al Jose? Gràcies.
He tingut el teu puto número des del primer dia.
Exacte, jo. Saps què ets?
Una líder megalòmana d'una secta, una meuca i una assassina.
Exacte. Ja sabem què li vas fer a la Jocelyn, maca.
La Jocelyn Kell viu en una illa de l'estat de Washington.
Viu reclosa i no apareix en públic fa més de deu anys
perquè va quedar desfigurada per una operació de cirurgia plàstica.
Una injecció li va provocar necrosi.
La meitat de la cara és teixit mort, i no hi veu d'un ull.
És molt trist. Té dolor crònic.
Respectem la seva privacitat no parlant d'ella en públic.
Vaja.
Vols ventilar més coses en públic abans de marxar amb el Jose?
- No, ja està. - Gràcies.
El Jose et durà a la sortida.
- On és el Jose? - Puc sortir sola.
Fet.
- Bona feina. Gràcies, tio. - De res.
Pedro.
Segur que ho vols tornar a fer?
Segur.
Ja saps que serà lleig.
Per això et tinc a tu.
Sí.
Ay, Dios.
A Instagram, no para de dir "panqueques de bacó".
- No. - Tota l'estona.
És impressionant. No t'imagines…
Michaela.
- He de parlar amb tu. - Estic molt ocupada.
Ara, sisplau.
Disculpeu-me. Torno de seguida.
Ens deixeu sols, per favor? Moltes gràcies.
Què és tan important que requereix que en parlem ara?
No soc feliç.
No sigut mai feliç en el nostre matrimoni.
És per això dels teus fills?
Confesso que m'ha sorprès, però ara en tinc ganes.
Em fa il·lusió veure'ls.
M'has dissuadit sistemàticament
de veure els meus fills durant 10 anys.
- Tot i que em deia a mi mateix… - Ja hi tornem?
Tu has destrossat la teva relació amb ells!
Em vas anar al darrere.
Vas deixar la Jocelyn. Vas deixar que m'odiessin.
Et deixo anar, Kiki.
Però què t'empatolles? Estem en plena gala.
Sento si ho trobes brusc,
però ara que ho he vist, no hi ha marxa enrere.
Veure el què?
Et volies passar la resta del dia, de les nostres vides,
amb fotos meves incriminadores amagades en una caixa forta.
- T'ho ha dit la Simone. - Sí, ha tingut el detall d'avisar-me.
I aquestes fotos ja estan destruïdes.
No les volia fer servir. Només eren una pòlissa d'assegurances.
Als bons matrimonis no els en cal.
Al nostre, sí.
Gràcies a tu i als teus advocats.
Vaig deixar la carrera per tu,
i l'acord prematrimonial només valorava els meus ovaris!
El gabial és meu. El vull.
Ningú sap com cal cuidar les aus excepte jo.
La Simone, sí.
No et posis en ridícul follant-te l'ajudant.
Això no va de la Simone.
Soc jo.
Vull amor i llum a la meva vida.
Vull sentir que el meu pas
pel mon ha sigut intens, valuós
i ha estat ple de coses bones.
Ets un clixé.
Vull tenir els meus fills i nets voltant per aquí.
Potser decideixo tenir un altre fill. Qui ho sap?
Tenir un altre fill no et farà més jove.
Sí, crec que
val més deixar que els advocats acabin aquesta conversa.
Jose?
Ah doncs…
No, puc sortir sola. És…
Estàs preciosa amb el vestit que vaig encomanar per a tu.
Ei, ei.
Estàs realment increïble.
Hi estic d'acord. Srta. DeWitt.
Impressionant.
Mi amor.
Gràcies, Jose.
Disculpeu-me.
Estàs bé?
I tu?
Sí.
Hola.
¿On tens…
el vestit?
Què és això?
Què vols dir?
Ara estàs amb el Peter?
Sí, acaba de passar.
Mira, em tremolen les mans. Ens vam trobar a la platja.
Hosti, érem dos imants.
Vam xerrar molta estona, i al final, li vaig dir: "D'acord, adeu."
I ell: "Espera, t'he de dir una cosa. Em penso que estic enamorat de tu."
- I després de dir-ho… - I la Michaela?
Per què ho dius?
Si no t'ajuda,
deixa-ho anar.
Que fort.
A veure.
"Que fort. A veure."
M'ho dius com si fos una… crítica?
Li has pres el marit.
M'ha buscat ell, jo no.
No vols que entri per una porta que s'obre?
Que et vagi bé amb la porta.
Espera, Devon, vinga.
Avui ha sigut un èxit total.
No em fan fora. No tornes a casa amb el pare.
El Morgan és aquí.
Està fabulós amb l'esmòquing.
Aquesta nit serà d'allò més brutal!
M'ho imagino.
Sé que serà brutal. Torno a casa amb el pare.
- Va, Devon. - Vull anar a casa i cuidar el pare.
Deixar la uni per cuidar-te a tu
va ser la millor decisió de ma vida.
No saps com n'estic d'orgullosa de mi mateixa
per haver-ho fet.
Tu no em vas abandonar,
i jo no et vaig deixar anar.
Però ara ho he de fer.
Per què et poses dramàtica? No…
No vol dir…
No vol dir que no ens veurem més.
A la tardor, a Nova York, oi?
Et compraré un bitllet, i ens farem la pedicura.
- Anirem al teatre. - Sí, sona bé.
Sí.
Entesos.
Me n'he d'anar. Això…
és tot un xou, però
t'estimo.
Saps?
Jo també a tu.
Adeu.
Acosteu-vos tots.
I començarem
com solíem fer-ho
amb el meu brindis.
Brindo… per tots vosaltres.
No sé si serà bo.
Amb llet i dos de sucre.
- Molt bé. - Ho sabia.
Sí, molt bé.
Ets molt bona filla.
Gràcies, pare.
Et recordaré.
Últim avís per embarcar.
Pare, no et moguis d'aquí. Torno de seguida.
Puc seure?
T'he vist i et volia dir una cosa.
No sé ben bé què era.
Em sap greu.
Suposo.
Per què?
Per acusar-te d'assassinat,
de tenir una secta
i pels petits robatoris.
Productes d'higiene i collarets d'or.
T'accepto la disculpa.
I ara, què faràs?
Doncs no en tinc ni idea.
I tu?
Anar a Buffalo amb el pare.
Crec que llogaré un pis per a mi.
Com una adulta.
Una casa lluminosa.
Cobra el xec que et vaig donar.
No seria correcte. Són 10.000 dòlars.
A la vida res és gratis.
Cobra'l abans que l'anul·lin.
Entesos.
- Gràcies, Michaela. - Ei, ei.
Què vol dir "ei, ei"?
Doncs no res. M'ho vaig inventar i es va posar de moda.
La gent fa qualsevol cosa quan ets la Sra. Kell. Tu dictes les normes.
Ma germana estarà bé amb ell?
No.
Però qui ho sap?
La Jocelyn devia pensar això de mi, però no m'ha anat malament.
Ell ha tardat 13 anys a decidir que jo era un monstre.
No ets cap monstre.
I ella, tampoc.
BASADA EN L'OBRA
Subtítols: Cristina Casas Peregrina
EN RECORD DE MARTIN FAHRER
EN RECORD DE JENNA SHOVLIN