ROZEBRANÉ ŠIPKY
KANG ČI-JONG
Přes to to nejde.
A…
To jsou fakt zdi. Přes ně se k nim nedostaneme.
Sakra. Ty zdi…
Do háje.
- K modré se dostaneme? - Musím si půjčit šipku.
- Zkus nejdřív tu modrou. - Dobře.
- Použijte tuhle. - Jo?
- Tak zatím. - Ahoj.
Jdeme na to. Rychle.
Tady to je.
Chcete otevřít truhlu?
- Ano, chci ji otevřít. - Otevírám truhlu. Nahlédněte, prosím.
NÁPOVĚDA, JAK SE DOSTAT K FIALOVÉ TRUHLE
Máte 30 vteřin.
Tyhle šipky si vezmu.
Chcete hledat dál?
Udělám tohle a budu hledat.
- Otevřeme modrou? - Jo.
Nyní posbírám šipky.
Nahlédněte, prosím.
V ČERVENÉ A ORANŽOVÉ TRUHLE NENÍ POKLAD, NÁPOVĚDY V NICH VÁM ALE POMOHOU
7highi, opusťte prosím místnost.
Jsme nahraní.
- Proč? - Řekl, že jsme nahraní.
Přes zdi to nejde.
Přes zdi to nejde?
- Vlastně to jsou spíš zátarasy. - Ty vado.
Aha. Je to v 3D.
Takhle.
Musí se dotýkat červené tečky na desce.
Musí začínat a končit na tečce.
Ach jo, ta zeď…
- Zbývá vám 90 vteřin. - Dobře.
Nedostanu se jinam? Ach jo, ty zdi ve 3D.
Doufám, že neuspějí a nic nenajdou.
Stejně nemáme jak se dostat k těm hodnotnějším.
Už to mám.
Hezky.
- Ukončíte hledání? - Ano.
Otevírám truhlu.
JAK SE DOSTAT K ČERVENÉ TRUHLE: „ŠIPKA MUSÍ BÝT ZČÁSTI NAD A POD“
- Son Un-jo, opusťte prosím místnost. - Dobře.
Pokračujte v hledání.
Nejdřív takhle.
- Chcete otevřít truhlu? - Ano.
V ČERVENÉ A ORANŽOVÉ TRUHLE NENÍ POKLAD, NÁPOVĚDY V NICH VÁM POMOHOU
- Chcete hledat dál? - Jo.
Šipka musí začínat červeným koncem.
Aha. Vteřinku.
Mohla bych ji dát takhle?
- Oba konce se musí vždy dotýkat tečky. - Rozumím.
Začněte s hledáním.
Dobře.
Jak to udělat…
Jak to jenom bylo?
Když ji dám takhle…
- Můžu udělat tohle? - Nemůžete.
Oba konce se musí dotýkat červené tečky na desce.
Dobře. Nejdřív to udělám takhle.
- Otevřeme truhlu? - Jo.
Nahlédněte dovnitř.
V ČERVENÉ A ORANŽOVÉ TRUHLE NENÍ POKLAD. PŮJDETE-LI SMĚREM K POKLADU,
NÁPOVĚDY V NICH VÁM POMOHOU.
Takhle.
- Otevřeme ji? - Jo.
Otevírám zelenou truhlu.
Nahlédněte.
ZKUSTE NAJÍT VŠECHNY BAREVNÉ TRUHLY
Máte minutu.
Dobře.
- Mám hotovo. - Ukončíte hledání?
Ano.
- Důležitá zpráva. - Co?
- Otevřela jsem růžovou truhlu. - Jak?
Asi skvělé prostorové vnímání.
- Přišlas na to? - Jo.
A dostala se k růžové.
Metodou pokus omyl?
Jo. S šipkami to ale zvládnu znovu.
Mám hotovo.
- Otevřeme růžovou? - Jo.
„ŠIPKA MUSÍ BÝT ZČÁSTI NAD A POD“
Jasně.
V růžové bylo, že musí být částečně nad a pod.
- Otevřels růžovou? - Jo.
K červené vás dostane zčásti nad a pod.
„Částečně nad a pod.“
- Myslí se tím šipka? - Jo.
To je snad jasné.
Možná mají být šipky spíš takhle. Ale všechny jsou stejné.
ROZEBRANÉ ŠIPKY KJU-HJONOVA ŠIPKY
Hotovo.
- Otevřeme truhlu? - Jo.
Otvírám modrou truhlu. Nahlédněte dovnitř, prosím.
JAK SE DOSTAT K ORANŽOVÉ TRUHLE
- Ukončíte hledání? - Jo, ukončím.
Co to bylo?
- Našla jsem nápovědu. - Jakou?
Jak se dostat k oranžové.
Znáte Pythagorovu větu? Tři, čtyři, pět? To byla celá nápověda.
Tři, čtyři, pět?
To je vážně voda.
Jak se dostanu sem?
Nejdřív půjdu ze slušnosti na tu základní.
Chcete otevřít truhlu?
- Jo, a pak udělám ten zbytek. - Ano.
Nahlédněte dovnitř.
„V červené a oranžové není poklad.“
Takže tam žádný poklad není. „Půjdete-li směrem k truhle s pokladem…“
Ach jo, zrovna jsem to…
Oranžová je těžká. Nemám se k ní jak dostat.
- Můžu ji zavřít? - Jo.
- Ty nápovědy by mohly být užitečné. - Máte 90 vteřin na opuštění místnosti.
Zelenou otevřu později.
A tuhle…
takhle.
A pak takhle.
- Máte minutu. - Hotovo.
Chcete otevřít truhlu?
- Ano. - Dobrá.
- Cos zjistil? - Byla tam nápověda k fialové.
- Dostaneme se k ní takhle. - Tam byl obrázek?
Jo. A dvě takhle tvarované šipky.
- Takhle? - Jde o tohle.
Můžeš je položit takhle.
To je ono. Znamená to tohle.
Jsi dobrá.
- Teď máme šanci. Bylo tam skryté řešení. - To jo.
Takže tam bylo pět…
Nemůžeme ji tam položit takhle?
- Co? Ne takhle, ale… - Diagonálně?
Tohle je ta správná délka, ne?
- Přesně tak. - Má směrovat takhle.
Ta nápověda znamená tohle, ne?
- Musí. - Tři, čtyři, pět.
A když bude délka správná?
- Rovně! - Vejde se na třetí, čtvrté…
- Tím pádem ji můžeme položit takhle. - To je ono!
- Takže ji položíme takhle? - Jo.
Jsi geniální. Jo, přesně.
- Zkusme to. Potřebujeme body. - Zkus to.
- Mám to jít zkusit? - Jo, jdi na to.
Dobrý den. Aha, tohle je ten pocit.
Vejde se nějaká šipka na políčka 3 krát 4?
Najdeme ji. Asi tahle.
- Čtyři, tři. - Vejde se jako jediná.
Teď se dostaneme k jedné z těchto. A to nás nasměruje k oranžové.
Nejdřív
udělám tohle.
Chcete otevřít truhlu?
- Ano. - Nahlédněte.
Ano. Červená, oranžová.
Otevřeme truhlu?
- Ano. - Nahlédněte.
ZKUSTE NAJÍT VŠECHNY BAREVNÉ TRUHLY
Dobře.
- Hotovo? - Ano.
Začněte hledat.
- Ukončíte hledání? - Jo.
Ukončíte hledání?
Nestalo se nic?
- Nestalo se nic. - Děkuju.
Já…
Ukončím hledání.
Tuhle si vezmu.
- Nestalo se teď nic? - Nestalo.
Ukončím hledání.
Nebylo to all-in chyba? Mně to tak totiž přijde.
Už to tak vypadá. Ale nevadí.
- Asi potřebujeme jiné šipky. - Jaký je plán?
Zkusíme vyřešit fialovou.
- Jo. - Mám nápovědu.
Ale mimoto… Jedna mezera, dvě…
Došlo mi, že jsem…
Nepoložil jsem… Je po mně.
Potřebuješ jen čtyři po pěti bodech. A získáš 20 bodů.
- Kde je vezmu? - Jsou čtyři průzkumná kola.
- Ještě po tobě není. Fakt. - Počkat.
Justin musí získat 25 bodů. Musí se zaměřit na tu s 15 body.
Takhle to vypadá hrozně jednoduše.
- Dostal ses k základní? - Jo.
- Povídej. - V červené a oranžové není poklad.
Ale způsob, jakým se k nim dostaneš,
ti pomůže získat truhlu.
Bylo to „nad a pod“?
- Tahle? Červenou? Jo. - Ano.
Co to znamená?
- Musíme zjistit, jak se dostat k červené. - Co znamená pod a nad?
Tak mě napadlo, jestli je nemůžeme pokládat ve 3D.
- Myslíš? - Můžeme překročit zdi.
- Pokládáme je vertikálně. - To jde?
- Aha, takže takhle to funguje. - Já nevím. Prostě… Jasně.
Takhle se tam dostaneme. Pod vodou. Se šipkou, kterou si vzal Tchino.
Hrací plocha je ve 3D.
V příštím kole seženeme body těm, co je potřebují, a ukončíme to.
To je síla. Fakt.
- Přišli jsme na to. - Je konec.
- Víš, jak je ta plocha ve 3D?
- Tiše. - Tak to vezmeme tudy.
Tady je voda, ne? Přejdeme přes ni.
- To je něco. - Kju-hjone, vyhrajeme.
Zde jsou body všech hráčů.
Kde k nim přišli? Deset. Deset. Deset.
Každý hráč nyní obdrží další šipku.
Kang Či-jong.
Děkuji.
- Tchino, vaše šipky. - Děkuji.
- Teď dáme oranžovou. - Jo.
- Vyberme, kdo ji získá. - A červenou.
Na tu oranžovou jsem přišla já.
- Jun So-hui. - Děkuju.
Justine, zkusme přijít na to, kam se s nimi dostaneš.
- Aukce nepřichází v úvahu. - Nechápu, že to nevyšlo.
- Riskoval jsem tím. - Cos udělal?
Aukce šipek pátého kola právě začíná.
- Jak So-hui získala 12 bodů? - Otevřením modré.
Ty, co nikdo neotevřel, jsou za 15 bodů, plus bílá.
- Tohle mi vrtá hlavou. - To mně taky.
- Vědí něco, co my nevíme. - Dali all-in, jsou bez žetonů.
Teď to vyjde.
Tchino, přesuňte se do aukční kabiny.
Tchino, kolik chcete přihodit žetonů?
Jenom jeden.
- Přihodil jste žeton. - Jo.
- Přihodím tři žetony. - Tři.
S Justinem jsme na nule.
- Už nic nemáš? - Dala jsem all-in.
Musím hrát s těmi, co mám.
Kolik jich mám přihodit?
Ty máš devět žetonů? Přihoď osm a jeden si nech na příští kolo.
To je teď stejně jedno.
- Přihodím osm. - Vložte osm žetonů.
Musíme Či-jong říct, co má dělat. Když teď uvažujeme o diagonálách.
Průzkum je po aukci. Zkusíme se dostat k oranžové a červené?
Zjišťujete, jak se dostat k červené?
- Tři, čtyři, pět. - Jo.
V každém případě pět políček. Mělo by to být takhle. Délka je důležitá.
Tudy neprojdete. Můžeme přes zeď?
- Ta zeď je jedno volné pole. - Nemůžeme je tam takhle zaháknout?
Takže touhle odsud?
To by asi mohlo vyjít.
Jo, musí začínat tady.
- Dobře. Ta je moje. Otevřu červenou. - Tak jo.
- Vím, co mám dělat, ale je to těžké. - Kterou si mám vzít?
Přihoď polovinu žetonů. Nemají dílky. Takže půlku.
- Přihodím pět. - Vložte prosím pět žetonů.
- All-in. Přihodím jeden. - Vložte prosím žeton.
Kju-hjone, vložte žeton.
Zde jsou výsledky aukce šipek.
Kterou si vezmu?
Mě z toho snad klepne.
Od této chvíle
se snažím vymyslet něco, aby So-hui a Kju-hjon získali body.
Přemýšlím, že jim plochu postavím tak, ať můžou udělat to nejlepší, co půjde.
Přišel jsem na to.
- Na co? - Na všechno.
- Kdo? - Já.
- Vezmi si ji. - Co?
Položíš ji takhle,
pak tuhle sem a tuhle takhle.
- Dostanu se k fialové? - Jo.
- A s touhle? - Jo.
- Nějaká překážka? - Žádná.
- Ne? - Ne.
- Na vodě zdi nejsou. - Jo.
- Které? - Dvě základní a tu, co nám teď dali.
- Takovouhle. - Půjdeš takhle a takhle. Tuhle dáš sem.
- Tuhle? - Délka je pět políček.
Jak se dostaneme k bílé?
Na to potřebuješ tuhle.
- Stačí tahle? - Jo.
Kang Či-jong, vyberte si prosím šipku.
Kterou si mám vzít?
- Nepotřebujeme tuhle? - Nebo nějakou takovou? Aha, je jen jedna.
- Už jsem to zkoušel. Není tak užitečná. - Dostaneš se s ní k zelené.
Tys ji už otevřela?
- Ještě ne. - No tak vidíš.
- Chci tuhle. - Přilepím na ni jmenovku.
- Vyberte si šipku. - Tuhle?
- Přilepím jmenovku. - Jo.
- Vezměte si ji. - Dobře.
Můžete si ji vzít.
Vezmu si tuhle.
Vyberu si tu pátou.
7highi, vyberte si prosím šipku.
Bože můj.
- Poučili jsme se. - Minule jste nás předběhli.
- Jo. - Viděli jsme vás.
No dobře.
Skončilo páté kolo aukce šipek.
Šesté, průzkumné kolo právě začíná a potrvá 40 minut.
Ta metoda, o které mluvili, nefungovala.
Proč to nefunguje?
- Chcete ukončit hledání? - Jo.
Otevírám oranžovou truhlu.
Došlo mi, že dokud tam jsem, musím něco udělat.
Začal jsem jinak a přišel na nový způsob.
Položil jsem šipku, počkal jsem
a krupiér mi řekl: „Otevírám truhlu.“ Paráda.
Nahlédněte.
K POKLADU SE LZE DOSTAT SE DVĚMA IDENTICKÝMI ŠIPKAMI
Jo, dobře. Děkuju.
- Je to jinak. - Co?
Ono to nefungovalo?
- Ale vím jak na to. - Jak?
- No a? - Dobrý.
- Můžu ji položit takhle? - Můžete.
Nedosáhne tam.
Musím ji dát na červenou. Takže takhle ne. Co teď?
Nefungovalo to.
Dotkla se stěny?
Hledejte dál, prosím.
- Můžu takhle? - Tečka je jen na horní ploše.
Takhle to nejde. Sakra.
Hjon-gju řekl, že to tak určitě půjde, ale spletl se.
Můžu takhle?
Nedotýká se tečky.
- Musí být na tečce přesně? - Ano. Čas vypršel.
- Tak co? - Nic. Nešlo to.
- Takhle? - Nedotýká se tečky.
A šlo by to třeba takhle?
Ne. Tečka je jen horní ploše.
To snad není pravda.
- Nevyšlo to? - Počkat. Raz, dva, tři a pak takhle.
A nejde to ani takhle? Jde.
- Tady nic není. - Tady?
Je tu prostor. Jo. Takhle to půjde. Půjdu to zkusit.
Cože? Pořád čekáš?
Dlouho přemýšlejí.
Čongu Hjon-gju, váš čas vypršel.
Vyšlo ti to?
Netváříš se.
Vypadáš, že…
Nenašel ji. Má všechny šipky.
- Co je? - Špatné.
Ani on se k ničemu nedostal.
- Nedosáhne tam. - Nic nevychází, co?
Nezískal jsem ani pět bodů.
- Co stálo v té oranžové? - Že potřebuješ dvě stejné šipky.
- Jo? - Možná základní?
Počkat.
- Ne. - Jedna by se zvedla.
- Proto to nefunguje. - Kdo má tu bílou?
Hjon-gju to zkouší.
Nejdřív zkusím bílou.
- Skončil jste? - Jo.
Nahlédněte, prosím.
ČERVENÁ, ORANŽOVÁ, FIALOVÁ: BUĎTE KREATIVNÍ
- Máte dvě minuty. - Nic nového.
- Ukončíte hledání? - Ano.
Nahlédněte.
JAK SE DOSTAT K FIALOVÉ TRUHLE
- Pokračujte. - Otevřu tuhle.
Nahlédněte.
ZKUSTE NAJÍT VŠECHNY TRUHLY
Aha, to byl zákop. Už chápu, proč jsem si to nevybavil.
Takže takhle ne.
- Můžou se šipky dotýkat vody? - Šipky musí začínat a končit na tečce.
Musím to zkoušet.
- Do háje. - Váš čas vypršel. Opusťte místnost.
- Našels ji? - Ne.
Nevešly se tam.
- Nápovědu ze žluté znáte. - Jak zní?
Já že ji otevřeli všichni. Je to nápověda, jak se dostat k fialové.
Na tom obrázku v ní bylo,
že tahle šipka musí být otočená takhle.
A ne trojrozměrně.
- To by asi šlo. - Takhle.
- Asi takhle. - Tuhle musíš otočit.
Musíš ji otočit.
Hele.
Mám to!
To je ono!
Byla tu. A sem… Raz, dva, tři. Tyhle dvě.
- Raz, dva. - K té fialové by se měl dostat Kju-hjon.
- Ukončíte hledání? - Jo.
ČERVENÁ, ORANŽOVÁ A FIALOVÁ: BUĎTE KREATIVNÍ
- Takhle. Ano. - Končíte?
- Otevřu modrou truhlu. - Díky.
- Končím hledání. - Hotovo?
- Nahlédněte dovnitř, prosím. - Děkuju.
Abychom se dostali k červené, oranžové a fialové, musíme být kreativní.
Tak proto jsem se k nim ještě nedostal.
Asi musí být dvě. Ve žluté je, jak se dostat k fialové.
A v té růžové je, jak se máme dostat k červené.
V modré bude, jak se dostat k oranžové.
- Otevřete truhlu? - Jo.
Nahlédněte, prosím.
Ano.
Průzkumné šesté kolo je u konce.
Zde je průběžné skóre všech hráčů.
Un-jo má 27 bodů.
Otevřela růžovou a získala další tři.
Musím se dostat k fialové. Tu ještě neotevřeli, ne?
Musíme doufat.
Doufám, že ji nenašli. Snad ji nenašla Un-jo.
- Už jsem na to přišla. - Povídej.
- Rychle. - Vím, jak se dostaneme k fialové.
A budou nám stačit tyhle.
Která vypadá nejnemožněji? Ta červená?
Ano. Část šipky musí být nahoře a část dole.
Musí ležet takhle.
V té červené je asi důležitá nápověda.
- To ohrazení kolem ní mě štve. - Tentokrát se k ní dostanu.
- Ty jo. To je ono. - Přišels na něco?
- Najdi ji. - Takhle.
Přímo rovně. Není to tahle? Jak je na čtyři políčka?
- To je ona. - Na tahle?
Přes ty zdi se ale nedostaneš.
- Aha. Ne. - Jsou tam zdi.
To by šlo.
A když tohle potom dáš takhle, tak to půjde, ne?
Pokud půjdeš takhle. Jo.
Může fialovou truhlu otevřít Či-jong nebo Justin?
Ty máš 29 bodů?
- Jo. - Dej jim je.
- Kolik máš ty? - Patnáct.
- Má čtyři dílky, já jeden. - Jo.
- Tchino, mám… Kju-hjone, mám otázku. - Jakou?
Chci se na něco zeptat. Máte v plánu hru ukončit?
- Nemáme jak. - Ne? Určitě?
- Dej pak vědět. - Nenašli jsme ho.
- Justin má totiž málo bodů. - Může je získat teď. Nebo v příštím kole.
Takže má ještě čas? Ještě hru neukončíte?
- Nemáme jak. Neboj. - Dobře.
Jde sem Kju-hjon. Ale žádný strach. Dělejte, co musíte.
Neboj se.
Že „neboj se.“
Nejsi v tom sám.
Sedmé kolo, aukce šipek, právě začíná.
Řekl bys nám něco? Ať můžou získat body.
- Jak jste se dostali sem? - K modré.
Justine, jaké máš šipky? Máš dvě takové?
- Jo. Je to špatné. - S těmito se tam nedostaneš.
- Můžeš v aukci získat další šipky? - Ne.
Když mu jednu půjčíme, dá to?
S těmito ne. Jedna nestačí.
Kang Či-jong, přesuňte se do kabiny.
Přihodím jeden.
- Ptali se, jak jsme vyřešili tu modrou. - Fakt? Oni to nevědí?
- Nevědí. - Bezva.
Prý je to těžké.
- Potřebujeme něco? - So-hui to asi vyřešila.
Doufám, že na to ještě nepřijdou.
Co studujete na vysoké? Musíte být dobří v matice?
Nemusíš být dobrý i v matematice.
Prý „i v matice“. Já umím jen aritmetiku.
- Prostorové… - Hjon-džune, teď ty.
- Kolik jste dali žetonů? - Jeden.
- Čtyři. - Ještě žádný.
Můj poslední. Vložím ho tam.
Toto jsou výsledky aukce šipek.
Kdo že to má jít na tu modrou?
- Já. - A půjdeš?
Tak jdi první. Podle toho…
Mohla bych jít první. Nepotřebuju šipky, můžu stát v řadě.
Tak rychle.
Jun So-hui, vyberte si prosím šipku.
Vezmu si tuhle.
- Tuhle? - Jo.
- Se kterou se dostanu k růžové? - Nejdřív jdi na zelenou.
S tou poslední. Sada číslo dva.
Dobrá. Přilepím jmenovku.
SEDMÉ KOLO
Kju-hjone, vyberte si šipku.
Tuhle.
Vážně tuhle?
- Potřebuju ji. - Jo?
Ano. Jinak to nebude fungovat. Nebo ji potřebuješ ty?
Já si vezmu tyhle dvě.
- Prosím. - Díky.
Kang Či-jong, vyberte si šipku.
Kolik jich budeš mít?
- Neříkej jim to. - Nemusím to vědět.
Pokračujte v hledání.
Momentíček.
Nefunguje to.
Dostala ses k ní?
- Tak co? - Nevyšlo to.
S tímhle se k fialové stejně nedostaneš. Nefunguje to.
Proč je to tak těžké?
- Ke dvěma se nedostaneme. Co teď? - Ne, to nevadí.
Jsem jim moc vděčný, že se mě snažili udržet ve hře, takže…
Jsem svému týmu vděčný.
Udělám to takhle.
- Končíte? - Jo.
Otevřu červenou.
Nahlédněte dovnitř.
K POKLADU SE DOSTANETE S TOUTO ZÁKLADNÍ ŠIPKOU
Dobře.
Máte dvě minuty.
Dávám tohle.
- Máte 90 vteřin. - Jo.
Udělám to takhle.
- Dám tohle. - Otevírám bílou.
Ano, hotovo.
Máte minutu.
- Nelekl ses toho. - Co?
- Zkusím všechny. - Já je tam nosím všechny.
Prosím tě. Proč bych to dělal? To nedává smysl.
- Nosím je, abych jim nenapověděla. - Vážně?
- To dává smysl. Fakt že jo. - Chytré.
Moudré.
Co tam ten 7high dělá?
Nemůže pomoct Justinovi? Ten se ještě ke žluté nedostal.
- Asi stojí řadu. - Jo?
No jo, ale…
7highi.
Nefungovalo to.
- To s tou diagonálou. - Jo.
Nemůžeme ji tam položit tak, jak jsme si mysleli.
Jasně.
- Ukončíte hledání? - Jo.
- Otevřu fialovou. - Dobře.
Nahlédněte, prosím.
MÍSTO S POKLADEM PŘILÉHÁ KE DVĚMA PLOTŮM
„…přiléhá ke dvěma plotům.“
- Aha. - Hotovo?
Otevřu oranžovou.
Skončil jste?
Abychom se dostali k pokladu, musíme použít tohle.
- Takže dvě takové. - O dvou se tam nic nepsalo.
V jedné stálo, že potřebujeme dvě stejné šipky.
Aha. Změřil jsem je. Byly asi takhle vysoké.
Počkat. Moje základní… Zatím ahoj.
O modré se nezmiňuj. Určitě ji ještě nemají.
- Pět políček. - Jo.
Dostal ses k fialové?
Bravo!
Hezky.
Tak co? Blahopřeju.
Tady je asi zeď.
- Raz, dva, tři a půl. - Jo.
Místo s pokladem přiléhá ke dvěma plotům.
- Takže tady. - Jo.
Tady. Třetí políčko a půl.
Justine, dostal ses k zelené?
Nedostal se ke žluté. Jdi na zelenou.
Můžeš použít tuhle. Zkus začít od zelené.
Na tu ale potřebuješ jednu ze dvou Či-jonginých šipek.
Může se dostat na zelenou s těmito.
Pak si můžeš nějakou půjčit.
- Vezmi si ji. - Jdi na žlutou.
- Chcete ukončit hledání? - Ano.
- Ukončíte hledání? - Ano.
- Tchino, podržíš to, prosím? - Jasně.
Zeď na třetím a půl. Na čtvrtém a půl.
- Mám dělat tu zeď? - Čtyři a půl.
- Podrž tuhle. - Dobře.
Tady. Podrž ji.
- Jako vážně? - Musíme použít tyhle šipky.
Musíš do vody.
A pak do vzduchu. Podrž je ve vzduchu.
- I Kju-hjon. - Tak?
Všechny ty překážky…
Pryč s nimi?
Tuhle asi ještě nemám. Takže budu hledat.
- Končíte? - Ano.
Takže vážně nemusíme hrát.
Fakt půl políčka? Trochu dopředu.
Nehýbej s tím.
Trochu dopředu. Ještě.
Nefunguje to.
Kdyby to fungovalo, už bych se k ní dostal.
Jdi to prozkoumat.
- Zkusím to. - Podle mě to máme správně.
- Takhle. - Moment.
- Ukončíte hledání? - Jo.
Otevřu modrou truhlu.
- Ano, prosím. - Dobře.
Otevřete ji. Aha, takhle by šlo. Otevřete truhlu, prosím.
- Ukončíte hledání? - Jo. Děkuju.
Zkusím tohle.
Sedí tam. Funguje to.
Tak jo.
Děkuju.
Zná někdo poměr?
- Poměr? - Teď jsme…
- Podívejte se na to. - Na co?
Na tohle?
- Jo. - Jdu na to.
- Funguje to. - Fakt?
- Jo? - Aha.
- Poklad je náš. - Zkontrolujeme body a sebereme dílky.
Jo. So-hui, tohle si vezmi.
- To je dobrý. - Tady.
- Vážně. - Našlas toho nejvíc.
Našla jsem jen modrou. Kolik máte bodů?
- Podívám se. - Nevíme.
Hjon-gju, prý to funguje. Prý to funguje.
Hele, určitě teď potřebuješ něco takového?
Chce si být jistý.
- Věř jí. - Musím na to přijít.
Asi si chce spočítat, jestli je ten princip správný.
- Jasně. - Proto ho neruším.
Tangens.
Půlka.
Tyhle dvě nám nejsou k ničemu, co?
- Hele. - Tys na to přišel.
- Tohle dáš k tomuhle. A pak tohle. - Ale…
Takhle to je.
No ne?
- Justine. - Pojď sem.
- Co máš? Ukaž. - Justin potřebuje tuhle.
Tu ale Justin nemá.
Už víme, jak se dostat k červené.
- Umíš geometrii? - Jo.
- Asi jsme na tom stejně. - Jo, já vím.
Hjon-gju, zařaď se. Víš, co se stalo včera, ne?
Člověk nikdy neví.
- Ukončíte hledání? - Jo.
- Ukončíte hledání?
Průzkumné osmé kolo je u konce.
Nyní vám odhalím body hráčů.
Kju-hjon má 35 bodů. Něco asi našli.
- Získali body. - Určitě našli aspoň jednu truhlu.
- Každý asi našel jednu. - Jo.
Začíná deváté, průzkumné kolo a potrvá 40 minut.
- Mám jít první? - Jo.
Hráči mohou začít s pokládáním šipek.
Začněte hledat.
Hotovo.
Správně.
Začněte hledat.
Ano. Udělám tohle.
- Skončil jste? - Jo.
Nechci jen tak postávat. Říkala jsem si, že Justin ještě něco určitě najde.
Dám tomu ještě deset minut.
Už mě to začíná trochu štvát. Buď tuhle, nebo oranžovou.
Pokusím se ji najít. Chci jít dovnitř a něco udělat.
Takhle to skončit nemůže.
- Kvůli plotu. - Sem teď nemůžeme.
Musíme se dostat sem.
Jde o to, jak se tam dostat. Na to jsme ještě nepřišli.
Našli jsme už tu oranžovou? To je další možnost.
Oranžovou?
Udělám tohle.
- Ukončíte hledání? - Jo.
Udělám tohle.
- Ukončíte hledání? - Jo.
Tchino, pokračujte v hledání.
A je to. Jo.
- Ukončíte hledání? - Ano.
Je mi celkem hrozně.
Mám dát Či-jong šipku?
- Nemůžeš. - Ne.
- Třeba teď získá další truhlu. - To by nepřišla o žádný dílek.
- Jo? - Jestli nějakou získá.
- Zeptáme se. - Pojďme za ní.
Kdo tam ještě nešel?
- Já. - Jinak všichni.
O to nejde. Či-jong ji nemá.
Či-jong.
Udělej to. Či-jong získá růžovou.
- Co je? - Přišlas ještě na něco?
Já? Nepřišla.
- Co? - Řekneme ti, co s šipkami.
- Cože? - Jo.
Co řeknete?
Vyzkouším to.
Určitě už tu hru ukončí. Buď rychlá. Hlavně se k některé dostaň.
- Jo. - Vážně.
- Jednu truhlu můžu získat. - Jo? Tak to si radši pohni.
Kdo tam půjde?
Já.
Vidíš? Pojď sem.
Nebojte. Nemáme to jak udělat. Nemusíte se ničeho obávat.
- Čekám. Jo. - Stojíš řadu?
Neukončíte to, že ne?
Vím, proč ses k nám stavil. Vážně se nemusíte obávat.
- 7high je naštvaný. - Jo? Proč?
Prý proč jsme zašli tak daleko.
- Cože? - Prý ví, proč jsme přišli.
Můžeš ještě počkat?
- Kolik máte bodů? - Já 27.
- Mám počkat? - Moment. Jednu získám.
- Co… - No já nevím.
Dostaneme po pěti bodech.
Vím, o co se snažíte.
Dovolte jí získat dílek. A dovolte jí hrát.
Když teda nemůžou jít dovnitř, kdy chtějí.
- Klidně. - Nevadí?
Proto tu jsou. Tohle není nutné.
- Jdi. - Očividně.
Vím, že nebyl naštvaný.
Byl prostě přetažený. Nejspíš se moc soustředil.
Jenomže v takových chvílích mívám svázaný jazyk.
7high si to prostě hrozně bral.
Osobně mi ho je líto, protože byl pořád ve vězení,
ale takhle to v té hře chodí.
Dobře. Či-jong, jdi první.
Co ty dvě? Ví o tom?
Pokračujte v hledání.
Skončila jste?
- Ano. - Opusťte prosím místnost.
Ano, končím s hledáním.
- Ukončíte hledání? - Jo.
Dostala ses někam?
- Ano. - Gratuluju.
Hrozná bezmoc.
Vůbec nic jsem neudělal. A zrovna dneska jsem se snažil.
Totálně nás rozdrtili. Necítím lítost nebo tak,
ale uvědomila jsem si, že tohle mi vůbec nejde.
Nebo jsem neschopná? Chtěla jsem zachránit Justina,
ale asi jsem byla hlavně naštvaná na sebe.
Když použiju tyhle dvě…
Tak.
- Ukončíte hledání? - Jo.
Jun So-hui.
Našla jste poklad.
Ano.
Chvilku zde prosím počkejte.
Sakra.
Mělo by to být…
Neuměl jsem si to vězení představit. A vězeňské oblečení mě překvapilo.
- Nenachystal si je. - Musíš být rád.
Stejně si ho neoblékl.
Jenom bílé tričko.
Asi špatná barva.
Výborně.
Dobrá hra.
- Tys udělala tohle? Hezky. - Jo.
- Takže máš 25 bodů? Bezva. - Jo.
- Je mi hrozně. - A to proč? Vůbec si…
To snad ne.
- Proč brečíš? - Ne.
Cítím se hloupě.
Proč?
Co?
- Byla to těžká hra. - Jo, to teda.
Asi jsem na sebe naštvaná.
- Jo. - Jako bych…
Jo.
Ale vlastně…
Bylas dobrá. Vážně.
Proč pláčeš?
Teď se mi chce…
- Ne. - Vážně.
Včera jsi byla skvělá.
Takže nakonec se Justin s blížícím se koncem musel cítit bezmocně.
A určitě se cítil hrozně osaměle.
Jsem moc rád, že jsme mohli hrát spolu.
Nech toho.
Ne. Už nebrečím. Vážně ne.
Dobře.
Tak jo.
Ve tvaru blesku. A postavená.
Ty si to nepamatuješ?
Kam jdeš?
- Tys… - Máš ho?
Jo. Nemá šipky.
Jun So-hui dokázala najít poklad.
Tím Ostrov pokladů končí.
Toto je konečné skóre všech hráčů.
Hráč, který nasbíral více než 31 bodů.
tedy Son Un-jo,
Čchoi Hjon-džun a Jun So-hui obdrží jeden dílek.
Ti, kteří nasbírali více než 41 bodů.
Čong Hjon-gju a Tchino, jelikož získali přes 40 bodů.
Hráči, kteří posbírali 20 bodů a méně budou penalizováni.
Justine Mine, odevzdejte jeden dílek.
Vedl sis dobře.
Justin Min přišel o všechny dílky.
Justin Min se tudíž stává šestou osobou vyřazenou z Ďáblova plánu.
Justine Mine, ihned prosím opusťte prostory.
Nikdy by mě nenapadlo, že si tu budu moct zahrát.
Byl to můj sen. Jenomže…
Nemyslel jsem si, že se to stane.
Takovouhle příležitost,
jako je Ďáblův plán, jsem v Koreji dostal poprvé.
Tady jsem mohl poprvé spolupracovat s Korejci
a ukázat se v korejském pořadu.
Sám jsem Korejec, ale narodil jsem se a vyrůstal v USA.
Občas mi přijde, že se od lidí, kteří se v Koreji narodili, odlišuju.
Ale díky účasti v Ďáblově plánu
jsem si uvědomil, že to není tak úplně pravda.
Konečně, všichni tu jsme Korejci.
Jeden z nich vyhraje. A já se nemůžu dočkat, až zjistím kdo.
- Děkuju. - Šťastnou cestu.
- Ahoj. - Na viděnou.
Měj se.
- Jo, nashle! - Ahoj.
ĎÁBLŮV PLÁN KOMNATA SMRTI
Jelikož Jun So-hui našla poklad,
obdrží dílky navíc.
VEZMĚTE SI ČTYŘI DÍLKY OD OSTATNÍCH HRÁČŮ
Sakra.
Jun So-hui si může vzít čtyři dílky patřící jiným hráčům.
To je ta odměna?
Jun So-hui, uveďte prosím, kolik dílků si vezmete a od koho.
Musím to promyslet.
Abych byla upřímná,
většinou spíš rány přijímám, než abych je rozdávala.
Není to snadné.
Můžeme si promluvit? Postupně?
Už jí je chystám.
Nemůžeme přijít o dva.
Ne. Musím to udělat tak, abych nikoho nevyřadila.
Přemýšlela jsem nad tím a asi si je vezmu od Hjon-džuna.
Těm, co byli ve vězení, je vzít nemůžu.
Proč ne?
- Je to drsné. Oni už… - Je to hra.
- Jde o to… - Je jedno, jestli mají jeden nebo dva.
- Asi jo. Kvůli příští hře. - Vzít ho těm z vězení je správná věc.
Jo. Aspoň to řeknu ostatním.
Řekneš to i mně?
Ano. Řeknu to všem.
Vzhledem k příští hře to takhle bude lepší. Ať je mezi námi jasný rozdíl.
Takže si vezmu…
jeden dílek od Či-jong, dva od 7highe
a jeden od Un-jo.
Hráli spolu, takže mi došlo, že je radši vezme nám než jim.
Mrzí mě to.
- Bylas dobrá. Nemusí tě to mrzet. - To nevadí.
Hráli jsme spolu.
- Mrzí mě to. - Je to hra.
Hele. Ty jo. So-hui, hlavu vzhůru.
Chtěla jeden?
Dobře.
Jun So-hui, vaše dílky.
Nyní vyhlásím výsledky úkolu o cenu.
Vzhledem k vyřazení hráče byl úkol o cenu úspěšný.
Vyhráli jste 100 milionů wonů. Nyní je tedy ve fondu 280 milionu wonů.
- Byli jsme skvělí. - Dejte nám pořádnou odměnu.
Nyní sdělím momentální počty dílků.
Kju-hjon, Čong Hjon-gju a Tchino mají stejný počet dílků.
Hráč s nejvíce dílky, Čchoi Hjon-džun, nyní vybere, kdo půjde do vězení.
Rozhodni to. Necháme to na tobě.
Už jsem jako oni. Už jsem v gangu.
So-hui, můžeme to probrat?
- Jasně. - Já jenom… Není mi z toho do skoku.
Hodně hráčů už odešlo. Myslel jsem, že mě to tu bude čím dál víc bavit.
- To já taky. - Ale cítím se hrozně.
Musíme to přijmout.
Mám návrh. Budeme losovat.
A to před nimi.
S Kju-hjonem, Hjon-gjuem a Tchinem jsem se sblížila a hrála s nimi proto,
že jsme byli tým zkorumpovaných policistů a zlodějů.
Hjon-gju netušil, co se děje, ale já se snažila a zvládla jsem to.
A i když jsem to Kju-hjonovi neusnadňovala, šlo mu to taky.
A s Tchinem jsme si vytvořili alianci už na začátku.
Myslela jsem, že to na mě práskne, ale on řekl, ať si věříme.
A tak jsem mu věřila.
A myslím, že jsme se taky hodně sblížili v ubikaci.
Tohle rozhodování je příšerné.
Myslím,
že si jsem s nimi hrozně blízká,
asi se nedokážu rozhodnout.
Koho bys vybral ty?
Kju-hjona by asi v zápase vyřadili.
Kdo si myslíš, že nejspíš nevypadne?
Řekla bych, že Tchino. Podle toho, jak hraje.
Pokud tam půjde Tchino, tak protože tam bude i 7high,
myslím, že to zvládne a vrátí se.
Hjon-gju.
- Nechci do vězení. - Já vím. Vím, jak ty to máš.
Chceš poslat jeho?
- O to nejde. - Koho teda?
- Někoho, kdo se vrátí. - Jasně.
- Promysli to. Sám. - Je to na tobě.
Ale víš co? Chci si s tebou ještě zahrát.
Je to jen na tobě.
- Takže… - Ať se rozhodneš jakkoliv…
Jestli se někdy stane něco podobného, ušetříš mě?
- Samozřejmě. - Ne. Buď konkrétní.
Můžu se na tebe spolehnout?
- Myslíš, že to budu muset řešit? - Představ si to.
- Ušetřím tě. - I kdybys vyřazoval nebo bral dílky?
Jo. Máš mé slovo.
Stejně už mi bylo hrozně. Proto se můžu pokusit to vyhrát.
Proto ta dohoda.
- Jdeme na to. - Jo!
Já…
jsem vybral Tchina.
Jdeme na to.
Asi tu teď máme novou oběť. Musíš bojovat jak o život.
Omlouvám se.
Prosím tě. Je to hra.
Trochu jsem to tak cítil od začátku. „Můj tým vyhraje, ale skončím ve vězení.“
Pořád mi to znělo v hlavě.
Byl jsem na to psychicky připravený a byl s tím smířený.
Kang Či-jong, 7highi,
Son Un-jo a Tchino.
- Dobrá hra. - Půjdete do vězení.
Gratuluju.
Hráči, odeberte se do vám přidělených prostor.
Vítej ve vězení. Tak jo.
- Nevyřazuj Tchina. - Co?
Nevyřazuj Tchina.
Jenomže to není o tom,
že bych se ho mohl zbavit, i kdybych chtěl.
- To si tam vzít nemůžu? - Ne.
Tak tohle je ten pocit. A výhled.
Ahoj.
Nashle zítra.
- Ahoj. - Zítra, Tchino.
- Vrať se celý. - Čau.
Jdi první. Když tu jsi poprvé.
- Tak takové to je. - Měl by jít první.
Vypadá to tu slušně.
- Ty jo. - Je to tu fajn, ne?
To je luxus.
Ale hodně postelí a málo lidí.
- Která pryčna teda bude moje? - Já spávám tady.
- Vedle 7highe! - Ne, to už ne.
- Kolik už jsi vyřadil lidí? - Já?
Proč pořád přemýšlíš, jak někoho využít? Štve mě to.
Chápu, kdybys myslel na sebe nebo Kju-hjona, ale takhle?
„Nechci do vězení.“ Jak to, žes nic neudělal?
Podíval se na něj a řekl:
„Nechci do vězení.“ Já jsem to zaslechl.
A řekl jsem si: „To se podívejme.“
Hjon-gju tvrdil, že nechce do vězení. A že chce přežít.
Jak to, žes skončil tady? Proč zrovna ty?
- Já je slyšela. - Já taky. Udělals něco špatně?
O to nejde. Má to jediný důvod.
Myslí si, že Tchino je jediný, kdo je schopný se vrátit.
Tak o tomhle mluvil?
- Taky. - Aha!
Mě na tom nejvíc mrzí to, co se tomu týmu včera stalo.
Jeden z nich stoprocentně vypadne.
- Nespojíme síly? - Nehráli jsme spolu už předtím?
Mysleli jsme nás všechny. Šest s vámi, šest s nimi.
Asi nemáme jinou možnost.
Včera jsi nás podrazil. To musíš uznat. O omluvu ale nestojím. Klidně se lituj.
- Vážně? Omlouvám se. - Za tohle se omlouvat vůbec nemusíš.
Ne. Jenom mě to mrzí.
Takže…
Jen chci znát jejich pohled na věc.
Jestli jenom neremcají.
Je to tu prázdné, když jsme jen čtyři.
- Ach jo. Tchino je hrozně fajn. - A šestý den jen tři.
- Další dva můžou vypadnout. - Tchino klidně taky.
- Jsi bezcitný. - Tam venku na něj budeme hodní.
Nikdo tu přece neumírá.
- Dnešek byl na houby. - Že?
- Těžká hra. - To jo.
Časem to bude lepší, ale musíš se to naučit přijímat.
- Ty zdi jsme pochopili špatně. - Jo.
- Dneska tu je plno blbých a blbějších. - Špatné prostorové vnímání.
Kdo z vás byl ten hlavní?
Jakože kdo toho našel nejvíc?
- Náš tým byl… - Co?
- Každý měl svou roli. - Ale?
Naším mozkem ale byla asi So-hui.
Je jako superpočítač. Ví všechno.
- Jako superpočítač. - Hjon-gju je na tom podobně.
Proč je mi tak slabo?
To jsem tak utahaný?
Jo. Po čtyřech dnech se není čemu divit.
Nemůžeme se nějak vzpružit?
Naučíš nás tancovat?
- Co teď? - Co chcete umět?
Třeba „Sorry, sorry“?
- Myslíš… - To není tak snadné.
Pokrčte kolena a nahněte se.
A takhle se pohupujte.
- Dva, dva, tři, čtyři. - Tři, čtyři.
- Dva, dva, tři, čtyři. - Dva, dva, tři…
Dva, dva, tři, čtyři.
Večeře. Tohle my tu večeříme.
Ty kráso. Co to má být?
Naše večeře?
Někdo řekl „večeře“. A bylo tam několik krajíců chleba.
Hned se vám vybaví, co dostáváte v ubikaci.
Jako když jste voják, dostanete propustku a něco si venku dáte a nedojíte to.
A na základně na to myslíte. Asi jsem se měl ráno najíst víc.
Tchino je jediný, komu nevadí poslouchat, jak si stěžujeme.
- To jo. - Ano.
Kju-hjon byl dobrý.
Kdyby tu byl, rozhodně bych se do něj pustila.
Měl by tu být Hjon-gju.
Chtěl jsem tě konfrontovat.
- Mě? - Jo.
S čím?
- Dohoda je dohoda. - Takže dodržíš slovo?
Být tebou, pošlu tam mě. Když sis myslel, že jsem hrozba.
- Do vězení? - To jsi měl. Jo.
Já s tebou ale hraju rád.
Ale oba to chceme vyhrát.
Kdyby byl prý na mém místě, vyhodí sebe. A já si řekl, že mě má přečteného.
A že to radši udělám. Je příliš racionální,
takže si už nic nevyčítám.
Řekl to sám. A asi se toho bude držet.
Snad nebude moc naštvaný.
O 20 HODIN POZDĚJI
Umíš aritmetiku?
Poslouchej mě. Prosím.
Asi jsem měl příliš velké oči.
No,
musíme všechny vyřadit.
PRÁVĚ TEĎ
Už ani nevím, co je za den.
Jako bych ztratil pojem o realitě.
Už nevím, jaké to je žít můj život hlasatelky.
- A já… - Připomínám si to.
Přijde mi, že když mám málo dílků, jsem nula.
Somračka.
Jo, somračka. Podupaná somračka.
Kdyžtak se ptej naší paní domácí. To je ona.
- Ale… - Ty to tu vlastníš?
- Já… - Šéfka.
- Pronajímám vám postele. - Jo, šéfe.
Cítila jsem se divně.
Jak Justin odešel.
Všichni mí spoluhráči vypadávají.
Jako bys postupně ztrácela spojence.
Nemyslím spojence. Ale ty, se kterými hrávám.
Ti, co tu se mnou byli předtím, vypadli.
Kromě Hjon-džuna, který je v ubikaci. Jinak úplně všichni.
Přátelé z dětství šli domů.
- Jo. - Ty ses tu zrodila.
- Už nezbývá moc času. - Zajímalo by mě, co budeme hrát.
Vzhledem k tomu, s kým se dneska utkám, se budu muset hodně snažit.
Vězeňský zápas začíná za 30 minut.
Toto jsou pravidla čtvrtého vězeňského zápasu,
ve kterém se rozhodne o sedmém vyřazeném.
Tak tady to vidíte.
Dnešní vězeňský zápas se jmenuje Tři kostky.
Kostky.
V této hře musíte třemi kostkami hodit co nejvyšší možné skóre.
Obdržíte devět bílých kostek, jednu červenou a jednu modrou.
Dohromady tedy 11 kostek.
Na začátku hry
hodí každý hráč svými devíti bílými kostkami.
Bílé kostky jsou odhalené, všichni hráči tedy vidí hozenou částku.
Po hození těmito kostkami
hodí všichni hráči červenou a modrou kostku
do kostkové věže příslušné barvy.
Toto jsou kostky skryté, čísla vidí jen hráč, který jimi zahrál.
První hráč se podívá na svá vhozená čísla
a vybere tři, které odevzdá jako svou první kombinaci.
Další hráč odevzdá vlastní kombinaci poté,
co vezme v úvahu zvolenou kombinaci předchozího hráče.
Bude-li chtít hráč odevzdat kombinaci se skrytou kostkou,
odevzdá repliku kostky příslušné barvy.
Ve stejnou chvíli smí hráč odevzdat obě skryté kostky.
Skrytá kostka bude ukázána poté, co zahrají všichni hráči.
Jakmile odevzdají všichni hráči,
zvolené kombinace budou porovnány a podle jejich hodnoty obdrží hráči body.
Toto jsou hodnoty kombinací od nejvyšší po nejnižší.
Trojice. Všechny kostky musí mít stejné číslo.
Posloupnost. Na kostce musí být čísla jdoucí za sebou.
Šestka a jednička nejsou brány jako posloupná čísla.
Dvojice.
Dvě ze tří odevzdaných kostek musí mít stejné číslo.
Jedno číslo.
Odevzdaná kostka nesmí tvořit trojici, posloupnost nebo dvojici.
Jako karty od jedné do šesti.
Odevzdá-li více hráčů stejnou kombinaci,
jejich umístění bude určeno podle nejvyššího hozeného čísla.
Jestliže hodí více hráčů stejnou kombinaci i číslo,
o umístění rozhodne zbylá kostka s vyšším číslem.
V případě identických kostek bude vyhlášena remíza.
Hráči získají body následovně:
za 1. místo 6 bodů, za 2. místo 3 body, za 3. místo 1 bod a za 4. žádný.
První a druhý mají vysoký poměr zisku a ztráty.
Odevzdá-li více hráčů stejné kostky,
body za příslušné pozice budou sečteny a rozděleny mezi tyto hráče. Příklad:
skončí-li dva hráči jako první a se stejnou kombinací,
body za 1. a 2. místo, tedy 6 a 3 body, budou sečteny a oba hráči obdrží 4,5 bodu.
Desetiny taky.
Po druhém odevzdání kostek všemi hráči
bude začínat hráč, který se v předchozím kole umístil nejvýš,
a ze zbylých kostek si vybere tři, které odevzdá jako svou druhou kombinaci.
Pak už nebudeme házet.
Skončí-li předchozí kolo remízou hráčů na prvním místě,
začíná ten hráč, který zatím získal více bodů.
Po třetím odevzdání kostek všech hráčů budou zbylé dvě kostky vyřazeny
a skončí kolo.
Hráči před prvním odevzdáním kostek ve všech kolech
předají krupiérovi kartu s predikcí vlastního skóre,
které v onom kole hodí kostkami.
Hrozně složité.
Zde jsou čtyři různé karty predikcí skóre.
Nula, tedy nula bodů.
Minimum, tedy jedna až šest bodů.
Více, tedy sedm až deset bodů.
Maximum, tedy více než deset bodů.
Hráči, kteří uhodnou své skóre, budou na konci kola odměněni dalšími body.
Kolika?
Hráči, kteří uhodnou své skóre,
budou odměněni dvojnásobkem čísel, která v kole hodili.
Nicméně hráč, který úspěšně předloží kartu nula,
obdrží 40 bodů.
Nula je nejlepší.
Můžeš dát nulu, a přesto být vyřazen.
Hra se skládá ze čtyř kol a po čtvrtém kole skončí.
Hráč s nejvyšším počtem bodů obdrží jeden dílek.
I s dílky?
Bude-li mít více hráčů stejný nejvyšší počet bodů,
dílek neobdrží nikdo.
Hráč s nejnižším počtem bodů
bude z Ďáblova plánu vyřazen.
Hra začíná za 30 minut.
Dnešní hra je fajn. Kostky.
To poslední je ale…
Že jo?
Děkuju. Vždycky je sem hází.
- Vypadal děsivě. Pravidla? - Že? Jo.
Díky.
Ty jo. Hurá na studování hry.
Přemýšlela jsem, o čem hra bude.
Predikce. Po odstřelování predikce.
- S tím počtem karet to bude těžší. - Ale snazší než loterie.
Budeme se snažit hrát podle predikcí.
O to to bude těžší. To zdvojnásobení skóre je boží.
ZDVOJNÁSOBENÍ POČTU BODŮ
- Může tě to ale taky stát výhru. - To s tím stejným skóre ale bude hrozné.
- Rozdělí se body. - Po propočítání.
- Pořád lepší než nic. - To jo.
Přesně tak.
- Pochopils to celé? - Musíš si to dobře rozložit.
Tohle Tchinovi půjde.
Že půjde? Mluvil jsem s ním do tří do rána.
Se-dol vymyslel deskovou hru. A Tchino šel na její uvedení.
- Bere to z nás nejvážněji. - Jo.
Aha, takhle to tu chodí. Úplná akademická půda.
Normálně ne. Dneska je to trochu jiné.
Je mi smutno. Usmívám se, ale neusmívám.
Jsem neschopná?
Nedokázat něco není neschopnost.
Může jít někdo přede mnou? Omlouvám se. Sakra.
Dám do toho vše, co půjde.
Ale trochu se bojím, že už mi nezbývá moc sil.
Musím se snažit.
Já to nechápu.
Musím to zvládnout.
Vězeňský zápas začíná za okamžik.
Hráči ve vězení, odeberte se prosím do komnaty smrti.
Jdeme, jdeme.
Já jsem fakt tady!
Ty brďo.
A jsem zpátky.
Už druhý den po sobě.
Tchino.
Tamhle je.
Jak se to tam hází?
- Jenom ji tam vložíš. - Kostku?
- Takhle? Netřepeš s tím? - Jen ji vložíš.
Tchino to vyhraje.
Sázení na vlastní skóre bývá v deskovkách často.
A takové hry Tchina baví?
- Užijme si to. - Hodně štěstí.
- Zlomte vaz! - Jdeme na to!
Čtvrtý vězeňský zápas, Tři kostky, právě začíná.
Začíná první kolo.
Nyní se rozhodne, kdo začne.
Hoďte kostkami na hrací plochu.
Jdeme na to.
7high a Son Un-jo hodili nejnižší čísla.
Hoďte prosím znovu.
- Málo. - Mám vyšší.
Vzhledem k nejnižšímu číslu začne Son Un-jo.
Nyní rozdám karty s predikcí skóre.
- Aha. - To jsou ony.
Hoďte prosím odhalenými kostkami.
Prosím, dobré číslo.
- No tak. - Chci dobré číslo.
Nebuď nejnižší jako první! Nezraď mě!
A co teď?
- Hází tolika kostkami naráz? - Teď si vyberou. Hází třikrát za kolo.
Vložte prosím skryté kostky do kostkové věže.
- Jak to, že máš vysoká čísla? - Nevím. Jen jsem jimi hodil.
Tchino má pevnou ruku.
Nyní odevzdejte karty predikce.
Jako první začíná Son Un-jo.
No tak jo.
Nula, minimum, maximum. Něco z toho.
V prvním kole jsem neměla špatné kostky,
takže jsem si řekla, že zkusím kartu max.
Tchino, odevzdejte kartu.
Kterou si mám vybrat?
Tchino dá asi max. Tak bych to udělal já.
Vyberu si tuhle.
7highi.
- On má celkem špatné kostky, ne? - Nevím.
Nevíme, jaká čísla hodil skrytými.
Kang Či-jong, odevzdejte kartu.
Či-jong dneska vypadá hrozně utahaně.
- Jako by chtěla domů. - Jo?
Včera tak nevypadala, ne?
Vězení z tebe vysaje život. Fakt.
- Asi je to začarovaný kruh. - Aha.
Odevzdejte své první kombinace.
Začíná Son Un-jo.
Tak jo.
- První loterie. - Šlápne do toho hned ze startu.
Zkusí získat šest bodů. Nemají ji jak porazit.
- Dobrá čísla. - Pořád můžeš zkusit být druhý.
Být druhý a získat tři body?
Tchino, odevzdejte své kostky.
- Odevzdal jste skrytou modrou. - Ano.
Že by tři čtyřky? Určitě.
7highi, odevzdejte svou kombinaci.
Kang Či-jong, odevzdejte kostky.
- Asi předpověděl nízké skóre. - Či-jong se musí zbavit kostek.
- Cože? - Co?
- Má špatnou červenou? - Asi jo.
- Měla si ji nechat, ať je zmate. - Přesně.
Všechny kostky odevzdány.
Tchino a Kang Či-jong, ukažte skryté kostky.
- Trojka? - Jo.
- Zbytečně. - Jo.
Nyní sdělím skóre.
Son Un-jo, šest bodů.
7high, tři body.
Tchino, jeden bod.
Kang Či-jong, nula bodů.
Hráčka s nejvyšším počtem právě vyhraných bodů,
Son Un-jo, začíná.
Un-jo je skvělá.
- Je dobrá, že? - Jo.
Královna vězení.
- Superžena. - Úplně.
Odevzdejte kostky.
- Tchino odevzdá trojici pětek, ne? - Pokud je neodevzdá Son Un-jo.
- To nemůže. Má jen dvě. - Má ještě skryté.
Šance je malá, ale může tam mít pětku.
Tchino.
Pět, pět, pět.
7highi.
Pokud je nezahraje 7high.
- To by dostali 4,5 bodu. - Jo.
Nic. Zbavuje se kostek.
- On… - Zbavuje se jich.
Asi odevzdal kartu s větším rozpětím.
Kang Či-jong, odevzdejte kostky.
- Či-jong? - Posloupnost.
Posloupnost? To potom…
Tchino vyhraje.
Všichni hráči odevzdali kostky.
7highi, Kang Či-jong, ukažte skryté kostky.
Schválně.
Ty jo.
Cože?
- Trojka. - Aha.
Tři, čtyři, šest?
Sakra.
Co bude Či-jong dělat?
Už využila obě skryté, ne?
- Jo. - Ano.
Sakra.
Klídek. To nic, Či-jong.
Nyní sdělím skóre.
Tchino, šest bodů.
Son Un-jo, tři body.
7high, jeden bod.
Kang Či-jong, nula bodů.
- Nyní začíná Tchino. - Jsem na řadě.
Tentokrát…
Kde ji mám?
7highi.
- Asi má tři pětky. - Ne.
Kang Či-jong.
Či-jong to nevyhraje.
Udělala jsem chybu.
- Už je to. - Odevzdejte kostky.
Co to má být?
- Dvě skryté? - Asi tři, čtyři, pět.
Je to vyrovnané.
Všichni hráči odevzdali kostky.
Son Un-jo, 7highi, ukažte své kostky.
- No jasně. - 7highi.
Ty vado.
Dvě čtyřky.
Nechali si to na konec.
Než jsem šla do vězení,
bylo mi jedno, kdo vypadne. I kdybych vypadla já.
Dneska jsem to chtěla celé vyhrát.
Snažila jsem se nikomu neuškodit.
Nyní sdělím skóre.
7high, šest bodů.
Son Un-jo, tři body.
Tchino, jeden bod.
Kang Či-jong, nula bodů.
Nyní odhalím karty predikcí hráčů.
- Schválně. - Jde o zdvojnásobení bodů.
Ty brďo.
7HIGH
7highi, uhodl jste své skóre.
KANG ČI-JONG
NULA
Kang Či-jong, uhodla jste skóre.
Překlad titulků: Eliška Vratislavská