Nashle, pane. Hezké prázdniny.
Vám taky.
Řekli jsme ve 3:10.
Jo, promiň. Dvě děti na poslední hodině potřebovaly čas. Pak se mě snažili naučit
-hustej pozdrav. -Jo, jasně, ale ráda bych tam byla do tmy.
Jo.
Osm koblížků? Naše dovolená oficiálně začala.
Zpráva Dannymu a Claudovi.
Co byste chtěla napsat?
Jedeme. Náš dojezd je 4: 31. Prosím, připravte se. Žádný blbosti.
Oukej. "Jedeme. Náš dojezd je 4:31. Prosím,
připravte se. Žádný blbosti." Odeslat?
Odeslat.
Máte odpověď od Dannyho. Mám ji přečíst?
Ano.
Danny píše: " Nejseš můj zkurvenej šéf, Katherine. S manželem vylezeme,
až bude perfektní světlo ve zlatý
hodince."
Tak jo.
-Ciao. Ciao bella. -Chceš pomoct?
Ano, děkuju.
-Omlouvám se, lidi. -Aha.
Chtěl jsem ještě zalít kytky. Nemohl jsem najít takovou
tu věc a pak myčka.
Ahoj, Claude.
Kochej se. Fakt uvidíš, že na mě se čekat vyplatí.
Ano, nádhera. Perfektní skóre. Tak už nasedni!
Danny!
-Řekněte, až budete zapnutý. Všichni? -Jedeme! Jedeme!
Kate je na cestě, vážení.
-Rád tě vidím Danny. -Jedeme, jedeme, jedeme!
Zpráva Nickovi a Anne.
Co byste chtěla napsat?
Cestou byla zácpa, takže nový dojezd je 8: 19. Asi byste si měli objednat jídlo.
Ne, já vařím.
-Dneska? -Jo, udělám jižanský hrnec.
Mám všechno. Raky, kukuřici.
Raky? To ne, myslím že se to vyslovuje "PIZZA".
Vtípky jo? Radši jeď, Katherine.
Dvacet let říkám Nickovi a Anne, aby na cestu dali světlo.
Vždycky mám strach že srazím srnu, nebo něco.
-Jedeš dobře. Odbočka k nim je támhle. -Oukej.
Máte zprávu od Nicka Pagana. Mám ji přehrát?
Jasně.
Nick řekl: "U jezera opatrně. Na cestě je hodně zvířat."
-Co? -Co?
Zapni dálkový, zlato.
-Oh, bože! -Oh, ježíši kriste!
Mamma mia!
-To snad ne. -Co to je, šílíte?
Jedete hrozně pozdě. Začali jsme pít a nezlobte se. Já vás mám všechny rád.
-Pojďte. Pojďte. -Já vás zabiju!
Teď jsem si cvrnkla.
Jeden z vás skončí pod drnem.
To teda.
ČTYŘI ROČNÍ OBDOBÍ
JARO
Úúúú!
Nicku, chci abys teď všechny prošel a vyndal ty mrtvý.
-Hmm? -Děláš si prdel.
Ne, ani trochu.
Hele, co dát gaspacho na úvod?
-Ne, umírám hlady. -Já tě zničím!
Ne!
Hele, hele. Kdy vlastně bude ta večeře hotová?
Ah. Danny zrovna nastavil minutku na 45 minut.
Ne, ne, to asi nezvládnu. Mám hlad a Claude žvaní o snu,
kterej se mu zdál před dvěma lety. Clauda mám ráda, ale…
Všichni ho milujem.
Ale říkals, že budeš můj nárazník.
No, vezmu si ho u večeře. Proto jsem mu dal k narozeninám ten dlouhej Napoleonův
životopis. Abych s ním měl vždycky o čem mluvit.
To je chytrý. Proto tě miluju. Seš hrozně chytrej.
Čau, o čempak si to tady šeptáme?
Jak moc jsi namazanej?
Zrovna jsem v bodě, kdy si myslím, že jsem vtipnej. A ty si myslíš,
že začínám bejt trochu otravnej.
Jo, děkuju. Jo. Oh, jé. Díky. A já to sežral.
-Je to tu! -Tady máte slavné klepeťáky z New Orleans.
Joooo!
-Jo jo. -Tak pojďte na ně. Koukejte.
Oh, zlato, můžu si sednout vedle Clauda? Jo? Děkuju.
-Eh, jo. -Tak jo.
Takže, kam jsi dočetl tu knihu o Napoleonovi?
-Aha, no, zrovna se narodil. -Teda, no teda.
Jo, jen do toho. Nejdřív jim utrhněte hlavu a sajte.
-Hmmm. -Perfektní.
Mmm.
Ta cucvoda je pálivá.
Takže.
-Ah. -Pardon, rád bych připil tady
-na Nicka a Anne. 25. výročí. -Óóóó.
Jste nám inspirací. Vybudovali jste si krásnej život
a snad víte, jaké máte štěstí.
Spousta lidí se dávno rozešla, nebo se nesnášejí,
nebo jsou to páry,
kdy jejich celá identita spočívá ve vaření
domácího piva. Nasrat. Srát na ně.
[Smích)
Hele, je výjimečný najít v životě
spřízněnou duši. A přesto se nám to šesti nějak podařilo.
Na Nicka a Anne!
-Na Nicka a Anne. Na zdraví. -Na zdraví.
-Děkujeme. -Fakt hezky řečeno, zlato. I
když spřízněný duše neexistujou.
-Co? Jak to můžeš říct? -Ale samozřejmě, že existujou.
Vy vážně věříte, že každej člověk na planetě má
dalšího člověka na celým světě, kterej k němu patří,
a že ten člověk je zrovna náhodou
na stejným pokoji na koleji?
Nemáš mě ráda, nebo co?
Ale jo, miluju tě. Ale nemáme štěstí. Je to práce. Romantika se pak vytratí.
-A sakra! -A potom si vybuduješ
-něco daleko hlubšího. -Kdo pozval tu incelku? Ve všem jde
hlavně o lásku. To z nás dělá lidský bytosti.
-Ano. -Jo, ale cítí ji i delfíni, víte?
Pomoz mi s tím, vím, že se mnou souhlasíš.
Oh.
Oukej, když jste mladý, zamilovaný, všude láska, tak se to nedá ovládat.
No jo, co s tím? Jistě znáte všechny ty, do kterých jsme byli ve dvaceti zamilovaný
-a nezasloužili si nás. -Hmm.
To, co máme teď, je výsledek znalostí a zkušeností. Jasně,
jeden druhýho jsme si vybrali.
Když to říká Danny, zní to krásně.
Jo.
No, ale taky souhlasím, že jsme zvířata a rádi se
o něco třeme rozkrokem.
Jo, souhlasím!
Co? Souhasíš?
Hm.
Třeba tohle by nešlo.
Čau Kate. Nesvezeš mě do města? Potřebuju zajít do farmacia.
No, já tě vezmu Claude.
Fajn!
Doufal jsem, že půjdu s Jackem na procházku.
Já bych šel. Nepůjdeme všichni?
Ne, s tou patní ostruhou to nejde. Ale do města bych vyrazila.
Musím vyzvednout pár věcí.
-Tak jo. -Chcete si vzít moje auto?
Tank nezaparkuju.
S automatem to neumím.
Jste šťastný?
Jak jako?
Upřímně řekněte, že váš život je štastnej.
-Jo. -Každou chvíli a každej den.
-Proboha, co to je za dotaz? -Jo.
Opustím Anne.
-Co? Jak? -Oh, kurva Nicku…
Co? To… promiň, ale myslel jsem,
že se nám chystáš prodat
důchodový pojištění.
Nejsem šťastnej. A už dlouho jsem nebyl.
Kurva. Bože, Nicku, tak to mě mrzí.
Je čas, abych se chopil života.
No, a co Lila?
Lila je na vejšce. Hypotéka splacená…
Máš někoho jinýho?
Ne, ne, ne, ne. Tak to není. To, to Anne.
Nesnáším ji. Ne, to ne. To ne. Je to hodná ženská. Jde jen…
Všechno vzdala. Už vůbec nic nedělá. Nečte žádný nový knížky.
Nechce se projet na lodi. Já jí postavil i keramickou dílnu.
Neudělala vůbec nic. Pořád by jen hrála tu blbou
farmářskou hru na ipadu.
Občas jí koukám přes rameno. Chápete? Je fakt vysoko v žebříčku.
Nicku, ví Anne, že máš tyhle pocity?
Upřímně, asi by se jí ulevilo. Je stejně sama, jako já.
Vážně?
Ale nemaj všichni tohle období, kdy jim přijde:
"už jsme jen spolubydlící"?
-Jo. Jo. -Kéž by. To bych si přál. Ti spolu tráví
čas. Protože spolubydlící jsou přece i v pornu. Jsme, jsme, jsme jako kolegové v
jaderný elektrárně. Jsme v jedný místnosti, celou noc, a
hlídáme různý obrazovky.
Včera to bylo dlouhých 25 let a to stačilo. Já chci rozvod.
Řeknu jí to hned po tomhle víkendu.
Když máš teď dílnu, tak jaký je plán? Budeš prodávat svoje věci?
Zníš jako Nick. Jak furt říká: "Založ si Etsy. Musíš být na Etsy."
To je vážně skvělá imitace Nicka.
No, přesně tak mi zní jeho duše.
Oh, zkus mojí.
Jo, to sedí.
Dělá, jako bych opustila kariéru v keramice,
ale není na světě už misek dost?
Tohle je na ředění krve, na cholesterol a tohle je vazodilatátor.
-Mhm. -Oh, ještě že to máte.
Zapomněl jsem je doma.
A ještě tohle. Tenhle lék je na vysoký krevní tlak.
Koukni na ty malé pytlíčky. A vyrábí je prý místní dementní děti.
Kostel svatého Demetera. Nasaď si jedny z těch brýlí, zlato.
Vzala bych si jich padesát, prosím.
-No, už jste tyhle léky bral? -Oh, nejsou pro mě. Jsou pro manžela.
Jasně, to vyhodíš svůj život do
vzduchu a začneš znova?
Jo. Nestrávím dalších 40 let života se ženskou,
která dělá pár kroků na zkoušku, než vleze na eskalátor.
Už to není ten člověk,
kterýho jsem si bral. Já chci žít.
Fajn, jo, hele, znám to, když jsme s Kate, mezi náma to bylo na prd, když byly
děti malý. Rozhodli jsme se, že musíme udělat něco jen sami pro sebe. Tak jsme
začali chodit na jógu. A to jsem nesnášel, víš? Ale pak, za pár týdnů jsme
-k sobě zase našli cestu. -Do toho by Anne nešla.
Vyspi se s někým jiným a bude.
Oukej a je to tu.
A to spraví co?
Třeba jen potřebuješ něco novýho. Fyzicky. Jakmile to uspokojíš,
budeš si vážit partnerky, kterou máš doma.
Tak jo, chápeme. Ty a Claude jste hrozně napřed.
Nikdy nevíš. Třeba chce Anne spát i s jinejma.
-Jo, chce spát. To teda vím. -Nicku, hele. Takovej rozvod je
dost drahej. Finančně i emočně. Takže…
Jo. Jo, jo, rozmysli si to fakt dobře.
Myslíte, že já to chci? Jako vážně?
Nechci si rozbít rodinu. Ale mám jeden život. A ten je krátkej.
-Oukej. -Čekal jsem podporu.
Hele. Jo, řekl jsi nám to na rovinu. To muselo bejt těžký. Takže… no,
jen bys nad tím měl ještě trochu přemýšlet…
Jo.
Než to, než to uděláš.
Je tady někde obchod s vánočními ozdobami. Myslíš, že máme ještě čas?
Proč bere Danny vazodilatátor?
Tak jo. Nepráskni, že jsem ti to řekl.
Zamotala se mu hlava a měl bolest na hrudi. Volal jsem záchranku.
Oh, Bože, ne.
Udělali mu všechny testy. Skoro jsem omdlel v čekárně, protože jsem měl k jídlu
jen malý pytlík sušenek. Byly rozlámané. Tak jsem…
Claude.
Má skoro úplně zablokovanou cévu. Chtějí mu dát STENT.
Do srdce. Příští týden.
Tohle mám pro Nicka. Bude nadšenej.
Ach božínku. To je legrační.
Jo, co je všechno nenapadne?
Říkám vám, příští rok jedeme na kvetoucí třešně.
-Do DC? -Ne. Do Kyota. Zkusíme i něco
jinýho, než jen sednout na vlak.
Já mám vlaky ráda. Dávají tam dobrou míru vína.
Hele, podle cestovní sekce New York Times, je Polsko nový Portugalsko.
-Nevyrazíme v létě do Varšavy? -Co? Co?
Ne.
Jestli chceš do Polska, koukni se na můj obličej.
Já chci někam za teplem.
Já znám ostrov v jižní Asii, jen půl míle široký. Žádný auta. Chce to vlastní
pitnou vodu, ale pláže panenský. Vygoogluj si to. Dokonalý.
Oh, je to, je to bezpečný? Nemáme být tam, kde je infrastruktura a nemocnice,
kam se nemusí plavat?
Nemocnice?
Co nevymýšlet blbiny a jet na Bahamy?
Jo!
To jo. Miluju Bahamy. Měli bychom koupit lístky hned,
protože stejně pojedeme všichni.
Asi můžeme chvíli počkat, až budou všichni vědět jak a kdy přesně pracují a
-tak. -Podej mi to.
Nebo to koupit hned a práci si podle toho zařídit.
No, všichni víme, že máš v létě volno. Jsi učitel.
A tobě v práci vážně řeknou ne? Jsi přece král všech bankéřů.
Oh bože, ne. Neumřel na Bahamách ten chlápek,
co mu opice utrhla obličej?
-Nevím, Claude. -Ale já se chci jen vyvalit na pláž.
Když jsme u pláží, příští tejden jedu pracovně do Miami.
To je hezký.
Příští týden máš tu věc.
Musím pracovat, takže to posunem.
Hele! Kdo chcete jít na loď?
-Jo. Jdeme na to. -Já jo. Jo, jo, jo.
Já. Ano.
-Bezva. -Běžte. Já si vezmu deku a
budu se na vás koukat odsud.
Jdeš taky, zlato.
Eeeeh.
Došel benzín. Ne, dělám si srandu.
To nikdy nezestárne.
-Ale ani nikdy neomládne. -Musím si vykapat oči.
-Óóó. -Hurá.
Jo, nebo no, taky bych mohl ušetřit dvě
hodiny a zajet do města.
Ne, tam opravdu ne. Mají to protestanti.
Zlatíčko, máme výročí. Jestli chceš bagely z dálky,
přivezu je z dálky.
Oh, jsi dobrý manžel.
Jo, to je. Teda, my všichni. Protože když jde do tuhýho,
nebojíme se pro naše partnery dělat těžký věci.
Seš našrot?
Ne! Ne, ne, ne, ne, ne. Jenom jsem před chvílí říkal klukům,
jak jsme spolu chodili na jógu, když to mezi náma bylo špatný.
To si vůbec nepamatuju.
Jo, měli jsme několik lekcí, jak se to jmenovalo? Dechová Továrna?
Ne, já jsem teda nikdy v životě v Dechový Továrně nebyla.
Ale byla. Jo.
Tam na silnici 80, jak má v okně plakát nahý ženský?
Není nahá. Vždyť má na sobě písek.
-Cože? -No tak, byli jsme tam asi pětkrát.
Lektorka měla prsten na noze a štvalo mě to.
Hele, nebyls tam náhodou s jinou ženskou?
Asi to pro vás oba bylo stejně významný, že ano?
Fajn, víte co? Tak já půjdu do prdele a na břeh doplavu.
-Ale ne! No tak! -Sedni si! Dělej!
Ne, ne. Jsem poníženej. Uvidíme se u večeře.
-Ne, ten svetr tě stáhne dolů! -Co?
Oh, Bože, ne! Asi vím, kam to povede. Dělej, brouku. Honem. Šup!
Ne, ne. Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne!
Tvoje srdce!
A proto jsem ti to nechtěl říct!
Nooo!
Dělej!
-Nasrat. -A já abych teď.
Tak jo!
Do toho, Annie! Do toho! Do toho, Annie! Pojď, Annie!
-Dělej! -To je ono! -Výborně! Chudinka, skvělý!
Jsem tady!
-Skvělý! -Zvládlas to!
Zvládla to! Jo!
Jo! Dalas to!
Skvělý.
To byla sranda.
Co je?
Legrace, jo.
Oh.
Jak se to dělá?
Jen dej nohu na spodní příčku.
Nejde to.
Zvedni tu nohu trochu výš. Tak dělej. A nech vodu, aby tě zvedla.
To nejde.
Ale jde. Ano, jde to. Jen se snaž.
Tak prostě mi hoďte kruh a odtáhněte mě ke břehu.
Já vím, že to zvládneš.
Ne. Nezvládnu.
Prosím tě, zkus to.
Ale já to nechci zkoušet!
Oh, madre di Dio.
Pustíme si konečně Fargo, nebo už je pozdě?
Asi jsem unavenej.
Oh, díky bohu, já taky.
Tak hezké výročí.
PORTÁL PACIENTA
Co?
V POHODĚ.
Do prdele. Tohle je fakt na nic.
Co je, brouku?
Chci se přihlásit do portálu a přesunout ti operaci. Ale říká to,
že mám špatný heslo. Ne, ne, ne, dost, dost. Dám "zapomenutý heslo", vidíš?
Teď se mě to ptá: "Jméno maskota na střední." To v
Itálii nemáme. Co panenka Marie?
Ne.
Určitě nemůžeš příští týden zůstat doma?
Nutně mě potřebujou v Miami.
Jasně.
Chápeš to?
-Mhm. -Pojď sem.
Je ti něco? Pořád vzdycháš.
Nick chce opustit Anne.
Co?
Proč?
Vždyť není důvod. Koupil jí dílnu na keramiku, ne?
Zdá se, že o tom přemýšlel dost dlouho.
Nestačí se pohádat?
Já nevím. A on, on to asi taky neví.
Takže to udělá.
Kruci, to je kretén.
Smutný.
Přemýšlela jsem. A vzpomínám si na ty společný lekce jógy.
To těžko.
Ale chci.
-Lidi! -To ne. Ne. Ne.
Vteřinku Jo? Jen.
Čau. Sex v jejich domě? Kdo tohle dělá?
No nic. Teď hezky naklušete dolů. Hned teď.
Nakonec dáte tohle na každou židli. Dobře, děkuju.
Ahoj.
Co se tu děje?
No, víte, proč jsem poslala Nicka pro bagely?
Protože tohle je můj dárek k výročí. Dnes bude obřad obnovy našich slibů.
Oh.
Jo.
Tyjo. Tyjo.
To je krása. Eh, hned ke vchodu. To je něco. Taková krása. Taková krása.
Bude překvapenej.