Hezký prázdniny, pane B.
Tobě taky.
Dělej. Řekli jsme 15:10.
Promiň. Dva žáci potřebovali na písemku víc času.
Pak mě učili stylový podání ruky.
- Jasně, jen ať dorazíme za světla. - Jo.
Osm munchkinů? To se hned pozná dovolená.
Napiš Dannymu a Claudeovi.
Zpráva pro Dannyho a Claudea. Jak má znít?
Na cestě. Dorazíme 16:31. Buďte nachystaní. Bez blbnutí.
Dobře. „Na cestě. Dorazíme 16:31. Buďte nachystaní. Bez blbnutí.“
- Odeslat? - Odeslat.
Odpověď od Dannyho.
- Mám ji přečíst? - Ano.
Danny říká: „Já si rozkazovat nenechám.
S manželem vyjdeme až v dokonalém světle magické hodiny.“
Fajn.
Ciao.
Ciao, bella. Ano, děkuju.
Moc se omlouvám. Chtěl jsem zalít kytky.
Nebylo čím, a pak ještě myčka. No nic.
Ahoj, Claude.
Kochejte se.
Ať víte, že na mě stojí za to čekat.
Ano, senzační. Za plný počet bodů. Tak už si nastup!
Danny!
- Jste všichni připoutaní? - Já jo.
- Hotovo! - Jedeme!
- Taky! - Kate je na cestě!
Napiš Nickovi a Anne.
Zpráva pro Nicka a Anne. Jak má znít?
Cestou z města byla zácpa.
Teď máme dorazit ve 20:19.
- Radši si objednejte večeři. - Ne, vařím já.
- Dneska? - Jo.
Dělám jižanský hrnec. Mám všechno. Raky, kukuřici.
Raky? Ne, správně se to vyslovuje „pizza“.
Vtipálku. Koukej řídit, Katherine.
Už 20 let Nickovi a Anne říkám, ať sem dají světla.
Vždycky mám strach, že srazím srnku.
Jedeme správně. Tamhle je příjezdovka.
Zpráva od Nicka Pagana.
- Mám ji přehrát? - Jo.
Nick řekl: „Kolem jezera opatrně. Je tam spousta zvířat.“
Co?
Zapni dálkovky.
- Proboha! - Sakra!
Mamma mia.
Bože můj.
Jste normální?
Jedete hrozně pozdě. Začali jsme pít.
Omlouvám se. Mám vás rád. Všechny vás mám rád.
- Tak pojďte. - Já vás zabiju!
Učůrnula jsem si.
- Někdo si to odskáčete. - To teda.
ČTYŘI ROČNÍ OBDOBÍ
JARO
Nicku, prober je a vyházej mrtvolky.
To si děláš prdel.
Ani v nejmenším.
Mám na rozjezd udělat gazpacho?
- Ne, umíráme hlady. - Ne!
Hele.
Kdy už ta večeře bude?
Kukuřičný chleba potrvá 45 minut.
Ne, to nepřežiju.
Umírám hlady a k tomu mi Claude vyprávěl sen, co se mu zdál před dvěma lety.
- Víš, že ho mám ráda. - To my všichni.
- Ale slíbils mě před ním chránit. - O večeři ho zaměstnám.
K narozkám jsem mu dal ten tlustej životopis Napoleona,
ať máme vždycky o čem mluvit.
Chytrý. Proto tě miluju.
- Fakt ti to pálí. - Díky.
Ahoj, o čempak si tady šeptáme?
Jak moc jsi opilej?
V tý nejlepší fázi, kdy si připadám nejvtipnější
a vám to začíná připadat otravný.
To je ono, děkuju.
Jo.
Pane bože.
Fakt díky. Tys věděla, že ho sním.
- Už se to nese! - Tadá!
Podávají se ráčci z New Orleans.
To je krása.
- Můžu sedět vedle Claudea? - Jo.
Jo, super. Děkuju.
Tak jo.
Claude, tak kam už ses dostal v té knize o Napoleonovi?
Sotva se narodil.
Páni.
Jo, pusťte se do nich.
Nejdřív ukruťte hlavu a vycucněte je.
Perfektní.
Ta račí voda pěkně píše.
Tak jo.
Chci si připít na Nicka a Anne k jejich 25. výročí.
Jste pro nás inspirací.
Máte spolu krásný život a doufám, že víte, jaké máte štěstí.
Tolik jiných párů se rozešlo, nemůžou se vystát
nebo neumí mluvit o ničem jiném než domácím vaření piva.
Ty mě tak serou.
V životě je vzácné najít spřízněnou duši,
ale nám šesti se to kupodivu povedlo.
Na Nicka a Anne.
- Na zdraví. - Na Nicka a Anne.
- Děkuju. - Řekls to moc hezky, zlato.
Spřízněné duše ale neexistují.
Jak to můžeš říct?
To víš, že existují.
Vážně věříte, že pro každého na světě je jeden jediný člověk,
se kterým má být,
a že se náhodou potkají na kolejích na vysoké?
Takže mě nemiluješ?
Miluju tě hrozně moc, ale za tím není štěstí.
Je za tím oddanost.
Romantická láska vyprchá.
- Ježíši! - A pak vybudujete něco hlubšího.
Kdo pozval toho incela?
Láska je smyslem všeho. Definuje nás jako lidské bytosti.
- Jo. - Ano, ale znají ji i delfíni.
Pomoz mi to formulovat. Vím, že souhlasíš.
Fajn, vím tohle.
Když jsme mladí a zamilovaní, nemáme to pod kontrolou.
Nic s tím nenaděláme.
Vzpomeňte na všechny ty lidi, co jsme ve dvaceti milovali
a vůbec si nás nezasloužili.
Ale to, co máme dnes, stojí na poznání a zkušenostech.
Jeden druhého jsme si vybrali.
- Od Dannyho to zní krásně. - Jo.
Ale současně souhlasím, že jsme jen zvířata,
co myslí rozkrokem.
Přesně tak!
Přesně tak?
Tohle by nešlo.
Hele, Kate. Hodila bys mě do města?
Musím do farmacia.
- Můžu tě vzít já, Claude. - Super!
Já chtěl Jacka vytáhnout na výlet.
Já bych šel. Co jít všichni?
Já se svýma nohama nemůžu.
Ale do města bych skočila. Potřebuju pár věcí.
- Jdeme. - Chcete auto?
S tím korábem nezaparkuju.
Já automat řídit neumím.
- Jste šťastní? - Jak to myslíš?
Můžete upřímně říct, že jste v životě šťastní?
- Jo. - Každičkým dnem i nocí.
Co je to za otázku? No tak.
Chci od Anne odejít.
- Cože? - A kurva. Nicku.
Co… Jo… Promiň.
Já čekal, že nám začneš vnucovat investice na důchod.
Nejsem šťastný.
Už dlouho ne.
Kurva. Hele, to…
To mě mrzí.
Je čas začít žít po svém.
A co Lila?
Lila je na vysoké. Dům je splacený.
Máš někoho jiného?
Ne, to vůbec ne. To kvůli Anne.
Nesnáším ji.
Ale to zas ne. Je hodná. Jenom…
Úplně rezignovala.
Vůbec nic nedělá.
Nečte nové knihy.
Nechce si ani vyjet na lodi.
Postavil jsem jí tu keramickou dílnu.
Nevyrobila jedinou věc.
V jednom kuse akorát hraje nějakou farmářskou hru na iPadu.
Občas jí večer koukám přes rameno.
Je na žebříčku fakt vysoko.
Nicku, ví Anne, že se cítíš takhle?
Podle mě by se jí ulevilo.
- Určitě je osamělá taky. - Vážně?
Nemá snad každý pár občas pocit, že jsou z nich jen spolubydlící?
- Jo. - Kéž by to bylo aspoň tak.
Spolubydlící se spolu baví. Točí se o nich pornáče.
My jsme jako kolegové v jaderné elektrárně.
Celou noc sedíme v jedné místnosti a sledujeme různé obrazovky.
Včera jsme završili 25 let, a to už stačí.
Chci se rozvést.
Hned po tomhle víkendu jí to řeknu.
Co teď, když máš ten ateliér?
Začneš zase prodávat?
Mluvíš jako Nick. Věčně říká: „Prodávej na Etsy. Musíš na Etsy.“
Nick ti jde skvěle.
Takhle zní jeho duše.
A co moje?
Jo, to je ono.
Dělá, jako bych zahodila kariéru v keramice.
Nemá už snad svět misek dost?
Tak tady máte léky na srážlivost, statiny,
a tady je vazodilatátor.
Sláva, že je máte. Nechal jsem je doma.
A tohle je inhibitor ACE na krevní tlak.
Podívej na tyhle sáčky.
A vyrábějí je místní dementní děti.
Kostel sv. Demetria. Máš dvoje brýle, tak si jedny nasaď.
Vzala bych si jich 50.
Užíval jste je už někdy?
Nejsou pro mě. Jsou pro mého manžela.
Ty prostě zahodíš život a začneš nanovo?
Ano.
Nemůžu strávit dalších 40 let se ženou,
která na eskalátoru potřebuje pár kroků nanečisto.
Není to ta, kterou jsem si vzal. Chci žít.
Hele, když jsme s Kate…
Když byly děti malé, skřípalo nám to.
Potřebovali jsme něco, kde budeme jen my dva.
Začali jsme spolu chodit na jógu. Zprvu jsem to nesnášel.
Ale po pár týdnech jsme se s Kate zase sblížili.
Tam bych Anne nedostal.
- Prostě se vyspi s někým jiným. - A je to tady.
Co z toho?
Třeba chceš jen změnu po fyzické stránce.
A až si to odbudeš,
oceníš tu báječnou partnerku doma.
Jasně, chápeme. S Claudem jste super pokrokoví.
Co ty víš.
Nechce spát s jinými i Anne?
- Chce spát. To vím určitě. - Nicku, poslouchej.
Rozvody jsou drahé. Finančně i citově.
- Tak… - Jo. Pořádně to zvaž.
Myslíte, že to takhle chci?
Nechci rozbít rodinu.
Ale život mám jen jeden.
A život je krátký.
- Myslel jsem, že mě podpoříte. - Poslyš.
Rozumíme ti. Svěřil ses nám.
To jistě bylo těžké.
Tak…
Dej tomu tak den dva,
než podnikneš cokoliv dalšího.
Měl by tady být obchod s vánočními ozdobami.
Myslíš, že máme čas?
Proč bere Danny vazodilátor?
Hele, před ním ani slovo.
Míval závratě a jednoho dne bolest na hrudi.
Tak jsem volal sanitku.
- Proboha. - Udělali mu všechny testy.
Málem jsem v čekárně omdlel,
protože jsem měl akorát sáček krekrů. Byly napadrť.
Claude.
Prý má tepny ucpané ze 70 %.
Příští týden mu do srdce dají stent.
To je pro Nicka.
Bude nadšený.
Pane jo. To je legrační.
Co oni nevymyslí?
Vážně.
- Příště koncem března na kvetení třešní. - Do DC?
Ne. Do Kjóta. Pro změnu cestovat něčím jiným než Acelou.
Já mám ty vlaky ráda. Vůbec tam nešetří vínem.
Podle cestovní rubriky New York Times je Polsko nové Portugalsko.
Co letní výpravu do Varšavy?
- Cože? - To ne.
- No tak. - Jestli chceš vidět Polsko,
prohlédni si mě.
Chci někam, kde je teplo.
Vím o jednom ostrově v jižní Asii. Sotva půl míle na šířku.
Bez aut.
Pitnou vodu si musíš přivézt, ale pohádkové pláže.
- Najdu to. Uvidíte. - Je to pro nás bezpečné?
Co radši někam, kde je infrastruktura
a do nemocnice se nemusí plavat?
Do nemocnice?
Co být suchaři a vyrazit na Bahamy?
Jo!
Jo. Bahamy miluju.
Co rovnou koupit letenky, když víme, že tam můžeme všichni?
Asi to počká, až to bude blíž
a budeme vědět, jak jsme na tom s prací.
Nebo je koupíme hned teď a práci si přizpůsobíme.
Ty máš jako učitel v létě samozřejmě volno.
Vážně by ti v práci řekli ne? Jsi přece král hedge fondu.
Pane jo. Moment.
Nebylo to na Bahamách, jak ta opice někomu rozsápala tvář?
Netuším.
Chci se jen rozvalit na pláži.
Když už mluvíme o plážích, za týden mám pracovně Miami.
To se máš.
Nemáš snad příští týden tamto?
Práce je hlavní, takže tamto odložíme.
Hele! Kdo chce na loď?
- Jo. Jdeme. - Jo.
- Pojďte.
Běžte beze mě. Vezmu si deku a budu se dívat odsud.
Musíš taky, zlato.
Došel nám benzin.
To byl fór.
To nikdy nezestárne.
To nikdy neomládne.
Musím si kápnout do očí.
Říkala jsem, že Nick zítra zajede do té dobré pekárny ve Phoenicii
a přiveze bagely?
Nebo můžu ušetřit dvě hodiny a zajet do pekárny ve městě.
Ne, ta je hrozná. Provozujou ji protestanti.
Zlato, máme výročí.
Když chceš bagely zdaleka, přivezu ti je.
Jsi dobrý manžel.
Jo, to je.
To jsme my všichni.
Protože když na to přijde, dokážeme se pro druhého obětovat.
Nejsi opilý?
Ale ne. Jen jsem jim předtím říkal,
že když to mezi námi skřípalo,
začali jsme chodit na jógu.
Na to si vůbec nevzpomínám.
Ale jo, společně jsme byli na pár lekcích v Breath Factory.
Ne, já do Breath Factory v životě nevkročila.
Ale ano. Jo.
Ten podnik u dálnice s nahou ženu na plakátě v okně?
Není nahá. Je zakrytá pískem.
Byli jsme tam minimálně pětkrát.
Hrozně tě vytočil ten instruktorčin prsten na noze.
Určitě jsi tam nebyl s nějakou jinou?
Zdá se, že vás to oba obohatilo úplně stejně.
Fajn, víte co?
Vyseru se na vás a na břeh doplavu sám.
- Ale no tak! - Posaď se!
Ne. Takové ponížení nesnesu. Uvidíme se u večeře.
- Musím se tam za ním vrhnout! - V tom svetru se utopíš!
Proboha!
Asi vím, co musíme udělat my. Pojď, brouku!
Ne!
Co tvoje srdce?
Proto jsem ti nic neřekl!
Hej!
Do toho!
No tak jo.
A teď musím…
Fajn, teď musím taky. To nic. Ach jo.
- Skákej, Annie! - Skákej, Annie!
Skoč!
- Já tam skočila! - Ty jo!
Zvládlas to!
Zvládla to sama.
Skočilas tam!
Miláčku.
To bylo fajn.
- Co je? - Hele.
To bylo fajn.
Jak tam vylezu?
Dej nohu na tu spodní příčku.
Nedosáhnu tam.
Jen ji vytáhni o kousek výš.
Nech se nadnést vodou, zlato.
Nejde to.
Ale jo. Zvládneš to. Jen trochu zaber.
Hoďte mi záchranný kruh a odtáhněte mě na břeh.
- Vím, že to zvládneš. - Nezvládnu.
Trochu se snaž.
Já se snažit nechci!
Madre di Dio.
Pustíme si konečně Fargo, nebo už je pozdě?
- Asi jsem moc utahaný. - Sláva, já taky.
Hezké výročí.
PACIENTSKÝ PORTÁL
MRAMOR NEDORAZIL, TAK MONTÁŽ ODKLÁDÁME. TENHLE TÝDEN SEM NEMUSÍŠ.
V POHODĚ.
DORAZÍM I TAK.
Já se z nich snad poseru.
Copak je, brouku?
Snažím se tam přihlásit a změnit ti termín,
ale pořád to hlásí špatné heslo.
Ne, přestaň.
Vyberu „zapomenuté heslo“, jo?
Teď se mě to ptá na školního maskota.
Ty my v Itálii nemáme.
Co Panna Maria?
Ne.
ODPOVĚĎ SE NESHODUJE
Vážně nemůžeš příští týden zůstat doma?
V Miami se beze mě neobejdou.
Jasně.
Chápeš to?
Pojď sem.
Jsi v pořádku? Pořád vzdycháš.
Nick chce opustit Anne.
Cože?
Proč?
Vypadají v pohodě.
Zrovna jí koupil tu keramickou dílnu.
Prý už to zvažuje nějakou dobu.
Nemůžou se prostě pohádat?
Netuším.
Nejspíš to neví ani on.
Prostě to udělá.
To je děsnej kretén.
Je to smutný.
Hele, zamyslela jsem se.
Už si na ty společné lekce jógy vzpomínám.
Ale nevzpomínáš.
Ráda bych.
Hej, lidi.
- Moment. Ne. - Jsme…
Ahoj. Vy jste se u nich spolu vyspali? Jste normální?
To je fuk. Oba musíte honem dolů.
A tyhle pak dejte na všechny židle.
Dobře, děkuju.
Ahoj.
Co se tady děje?
Poslala jsem Nicka pro bagely hodinu odsud,
protože pro něj mám dárek k výročí.
Překvapím ho obřadem obnovení slibu.
Jo.
Pane jo.
Nádhera.
Hned vedle vchodu. Jsou moc krásné.
Moc krásné.
Ten bude zírat.
Překlad titulků: Ondřej Kavka