Гарних канікул, містере Бі.
Навзаєм.
Їдьмо. Нам же на третю.
Так, пробач. Двоє студентів-равликів тягнули час.
А потім вчили мене круто ручкатись.
Та нехай, просто хочу доїхати, поки світло.
Так.
Вісім пончиків? Відпустка офіційно почалась.
СМС Денні та Клоду.
Пишу Денні та Клоду. Що мені їм сказати?
Рушили. Час прибуття: пів на п'яту. Будьте готові. Щоб без дурниць.
Ваш текст: Рушили. Час прибуття: пів на п'яту.
Будьте готові. Щоб без дурниць. Надіслати?
Так.
Є відповідь від Денні. Прочитати?
Так.
Денні каже: "Ти мені, бляха, не бос, Кетрін.
Ми з чоловіком з'явимось лиш коли світло буде
ідеальним."
Гаразд.
-Чао. Чао, белла. Так, дякую. -Привіт.
Ви пробачте, друзі. Хотів полити квіти, не зміг знайти лійку, та ще й посудомийка.
-Здуріти. -Привіт, Клоде.
Бери мене. На таких, як я, й почекати варто.
Так, ти зірка. Десятки на табло. Сідай вже давай!
Денні!
Скажіть, як пристебнетесь. Усі пристебнулись? Точно-точно? Добре. Кейт
-вас уже везе! -Я - так.
Повний вперед.
Пиши Ніку і Енн.
Пишу Ніку й Енн. Що їм написати?
Був затор на виїзді з міста. Новий час прибуття - восьма двадцять.
Може, краще замовити їжу?
Ні, я готую.
-Сьогодні? -Так, в нас буде флоридський
бойл. Я купив усе. Лангусти, овочі.
Лангусти? Ні, здається, правильно казати "піца".
Жартівниця. Їдь, Кетрін.
Двадцять років прошу Ніка й Енн поставити ліхтарі.
Завжди боюся збити тут оленя абощо.
Твоя правда. Доріжка попереду.
Добре.
-Повідомлення від Ніка Паґано. Відтворити? -Звісно.
Нік каже: "Біля озера обережно. Купа звірів на дорозі".
Що?
Ввімкни дальнє, люба.
-Господи! -Бляха!
-Господи! -Зовсім довбонуті?
-Здуріли. -Ви спізнюєтесь. Ми почали пити. О,
пробачте. Я вас люблю. Люблю страшенно. Гайда. Ходімо.
-Я вас приб'ю. -Я впісялась.
Комусь із вас гайки.
Це точно.
ЧОТИРИ ПОРИ РОКУ
ВЕСНА
А. Ууу!
Ніку, давай-но сюди, пірнай, і вибери мертвих.
-Ммм. -Ти знущаєшся.
Ні, я серйозно.
Гей, зробити гаспачо спершу?
-Ні, ми голодні! -Я тебе вб'ю!
Ні!
Гей! Гей. Коли вечеря вже буде готова?
Денні щойно поставив таймер на сорок п'ять хвилин.
Ні, ні, я не витримаю. Бо я голодна, а Клод верзе про свій сон два роки тому…
-І хоч я люблю Клода… -Усі люблять Клода.
Ти ж казав, що будеш моїм буфером.
Слухай. Дочекайся вечері. Для цього я й подарував йому ту біографію Наполеона. Щоб
-у нас були спільні теми для розмов. -Кмітливо. За це й
-кохаю. Ти дуже кмітливий. -Дякую!
Гей, про що ми тут шепочемось?
Наскільки ти п'яний?
Я зараз вважаю, що страшенно дотепний. А вам здається, що я трохи надокучливий.
Так, дякую. Так. О. О, боже. Дяки. Ну як ти могла?
-Готово! -На, на, на, на, на, на, на,
-на Ось ваші раки з моря глибин -Так!
Ну як вам? Зацініть.
О, люба, можна я сяду біля Клода знов? Будь ласка. Дякую.
-Е, так. Мгм. -Добре.
Слухай, Клоде, ти багато вже про Наполеона прочитав?
-Ну, він вже… вже народився. -Вау, вау, вау.
Так, пригощайтесь. Усе просто, голову відірвіть - і смокчіть.
Оце клас.
Ммм. А та юшка пікантна.
Гаразд.
-Ооо. -Ну що ж, пропоную тост за
-Ніка і Енн, за срібне весілля. -Ооо, ооо.
Ви нас… надихаєте. Змогли створити прекрасну сім'ю,
і я скажу, вам пощастило.
Стільки людей вже… розбіглись або… розсварились, або стали парами,
яких тепер цікавить лише пивоваріння якесь.
Ох, бляха. В сраку їх.
Справжня рідкість - віднайти… рідну душу. Проте… якось нам… усім це вдалося.
За Ніка і Енн.
-За вас. -Дзинь-дзинь.
-Дякую. -Чудовий тост, любий.
Хоч рідних душ і не існує.
-Стоп, що це ти кажеш? -Звісно рідні душі існують.
Ви вірите в те, що є хтось єдиний для кожного на Землі,
одна людина на цілий світ, з якою судилося бути,
і раптом ви опиняєтеся в
одному гуртожитку коледжу?
То ти не кохаєш мене?
Кохаю, дуже, та це не везіння. Це відданість. Романтика блякне… І виникає
-щось глибше. -Божечки!
Хто запросив інцелку? Кохання - це сенс геть усього. Визначає нас як людей.
Так.
-Так, та кохають ще й дельфіни. -Допоможи дібрати слова,
бо ми точно на одній хвилі.
О.
Добре, добре, ось що я скажу. Коли ти юний і закоханий,
тут не вдієш нічого.
На це нема ради. Типу, е, згадайте усіх тих, кого ми кохали в двадцять, і хто на
-нас не заслуговував. -Ммм.
Та те, що є зараз - результат знання і досвіду. Згодні? Ми обрали… одне одного.
Вустами Денні звучить краще.
Так.
Та я також згоден, що ми лише тваринки, які люблять промежинками
-потертись. -Правильно!
Правильно?!
НАПОЛЕОН
Але, так не вийде.
Гей, Кейт. Можеш підвезти мене до міста? Мені треба у фармацію.
О, я підвезу, гаразд?
Клас!
О, я хотів би піти з Джеком у похід.
Я тільки за. Може, всі гайда в похід?
Тільки не з моїм фасциїтом. Та в місто поїду охоче.
Мені треба дещо забрати.
То, може, візьміть моє авто?
Воно ж як пароплав.
Я не їжджу на автоматі.
Хлопці, ви щасливі?
Ти про що?
Ви б сказали відверто, що… у вас щасливе життя?
-Так. -Щохвилини, кожен день.
-Що за питання таке? Ти що? -Ага.
Я йду від Енн.
-Що? Що? -От бляха. Ніку.
Що… чекай, я… Пробач,
я думав, ти хочеш нам втюхати якийсь
пенсійний пакет.
Я не щасливий. І то вже досить давно.
Чорт забирай, я… я… я… співчуваю.
Час узятися за своє життя.
А як же Лайла?
Лайла в коледжі. Будинок вже наш.
То в тебе є інша?
Ні, ні, ні, ні. Нема нікого. Річ в Енн.
Ненавиджу… Хоча ні, не зовсім. Вона така добра. Просто…
Вона здалась. Зовсім нічого не робить. Вона не читає книжок.
Не хоче плавати на човні.
Я… я зробив їй гончарну майстерню. Нічого не зліпила.
Вона лише постійно грає у ферму на айпаді.
Я трохи з-за плеча підглядав. Вона там дуже високо в рейтингу.
Ніку, а Енн знає про твої наміри?
По-моєму, їй стало б тільки легше. Вона така ж самотня, як і я.
Невже?
Знаєш, в усіх є періоди, коли почуваєшся сусідом просто.
Якби ж. Якби ж то сусідом. Сусіди тусуються разом. У сусідів є пристрасть.
Так. Так.
Ми… ми… ми як… колеги на атомній станції. Сидимо в одній залі всю ніч,
втикаючи в різні екрани.
Учора… стукнуло вже двадцять п'ять років, і з мене досить. Я розлучаюсь.
Я їй збираюсь після вихідних сказати.
Тепер в тебе студія, які плани? Знов щось продаватимеш?
Ти, як Нік. Він постійно каже: "Йди на Етсі. Реєструйся на Етсі."
Відмінна пародія на Ніка, до речі.
Ну, так звучить його душа.
У, озвуч мою.
Так, справді.
Бурчить, що я покинула кар'єру в гончарстві.
Та хіба у світі мало мисок?
Ну що ж, ось кроворозріджувач, а ще статини і вазодилататор.
Мгм.
Добре, що він у вас є. Я забув свої у місті.
А це інгібітор АПФ від тиску.
Глянь, які милі саше. Їх тут зробили діти з деменцією.
Ні, в церкві Деметрія. Надінь хоч якісь окуляри.
А.
Мені, будь ласка, п'ятдесят штук.
-Ви вже приймали ці ліки? -П'ятдесят?
О, це не для мене, а для чоловіка.
Чекай, то ти зруйнуєш усе і почнеш наново?
Так. Не хочу жити ще сорок років з жінкою, яка тренується перед тим,
як стати на ескалатор. Вона не та, що колись була. Я… я хочу жити.
Гаразд, слухай, знаєш, колись ми з Кейт… Пройшли тернистий шлях, як діти були малі.
І вирішили, що треба зробити щось лише для нас.
Тож пішли на йогу разом.
Я її терпіти не міг. Та вже через кілька тижнів ми з Кейт знову зблизилися.
Енн би не погодилась.
Просто переспи з кимось іншим.
Ну от, почалось.
І що це змінить?
Може, ти хочеш нових відчуттів. А щойно їх отримаєш,
то цінуватимеш свою чудову партнерку.
Добре, все ясно. Ви з Клодом просунуті.
І хтозна? Може, Енн хоче з кимось іншим спати.
-Спати-то хоче. Це точно. -Ніку, слухай. Розлучення
затратне. Фінансово і емоційно. Тому…
Так. Тут треба все обдумати.
Хіба ж я хочу оце все?
Я не хочу руйнувати сім'ю. Та життя одне. Ще й коротке. Я думав, ви мене
-підтримаєте. -Добре… Слухай. Ти розказав нам
все, як є. Напевно, це непросто.
Тож, е… Я раджу тобі подумати день-другий, щоб упевнитись, до того, як…
-щось робити. -Ага.
Тут десь був магазин ялинкових прикрас. Думаєш, в нас є час?
А чому Денні на вазодилататорі?
Добре, тільки не розпатякай, прошу. Він мав запаморочення,
та ще й біль у грудях. Я швидку викликав.
О, господи.
Вони його обстежили. Я ледь не зомлів у коридорі, бо з собою з їжі мав лиш пачку
-крекерів. Почавлених. І вони… -Клоде.
Сказали, в Денні блокада сімдесят відсотків.
Йому встановлять стент у серце за тиждень.
Купила для Ніка. Він буде в захваті.
-Божечки. Як смішно. -Що тільки не вигадають?
Кажу ж вам. На той рік, у березні, цвіт сакури.
-Вашингтон? -Ні. Кіото. Можна
пересуватись не тільки залізницею.
Люблю поїзди. Там ще й вино наливають.
У Нью-Йорк Таймз от пишуть, що Польща - нова Португалія. Може, поїдемо влітку в
-Варшаву? -Га?
Ні.
Якщо хочеш побачити Польщу, на мене поглянь.
Я хочу туди, де тепло.
Гей, є острів у Південній Азії, кілометр у діаметрі. Жодних машин. Хоч треба брати
питну воду, та пляжі - чистісінькі. А зараз нагуглю. Побачите.
О, а це… безпечно для нас? Хоч би якась інфраструктура, лікарня, до якої не треба
пливти?
Лікарня?
Нащо вигадувати, коли є Багами?
Так!
О, так. Обожнюю Багами. Забронюймо квитки зараз,
якщо усі точно їдуть.
Та краще купувати трохи ближче до від'їзду,
всі свої графіки підженуть, знаєш.
Або забронювати і підігнати графіки під дату.
Ну, у тебе літо вільне, бо ти - вчитель.
А тобі що, відмовлять на роботі? Та ти ж король гедж-фонду.
Ой, заждіть. А це не на Багамах чувак помер,
бо мавпа йому лице здерла?
-Не знаю, Клоде. -Я хочу на пляжі валятись.
До речі про пляжі. Мені треба у Маямі на тижні по роботі.
-О, прикольно. -Саме так.
Але в тебе ж… та штука.
О, ну в мене робота, тож ми… посунемо її.
Гей! Хто зі мною на човен?
-Так. Ходімо. -О, так. Так, так, так.
Так.
-Гайда. -Ви собі йдіть. А я візьму
плед і дивитимусь на вас звідси.
Ти з нами, сонце.
В нас бак пустий. Жартую.
Цей жарт не старіє.
Та разом з тим… не молодіє.
Я зараз розплачусь.
-О! -Так.
Так, ну, або я зекономлю час і
куплю бейґлів десь тут.
Ні, вони тут кепські. Їх печуть протестанти.
Люба, у нас же річниця. Хочеш заморських бейґлів
- будуть заморські бейґли.
О, ти справжній скарб.
Так, авжеж. Як і ми усі. Бо коли треба, то ми готові на подвиг заради коханих.
Ти що, п'яний?
Ні! Ні, ні, ні. Я просто розповідав хлопцям перед цим,
як ми долали труднощі й пішли на йогу разом.
Я взагалі не пам'ятаю про це.
Кейт, ми разом ходили на кілька тренувань разом на тій… Дих-фабриці.
Ні, я ніколи не бувала на дих-фабриці.
Так, бувала. Точно.
Це на трасі вісімдесят з голою жінкою на вітрині?
Вона не гола. А вкрита піском.
-Що? -Та ну, ми були там разів п'ять. Там ще
був тренер з перснем на нозі, що тебе бісив.
Може, ти водив туди іншу жінку?
Схоже, це був важливий крок для вас обох.
Ну все, знаєте що? Я пішов нахрін і поплив на берег.
-О, ні! Ти що! -Та сядь і не випендрюйся.
-Не треба нахрін. -Ні, ні. Я надто принижений. Побачимось.
Ой, ой!
Я мушу пірнути! Я мушу пірнути за ним!
О, боже! Я бачу до чого все іде. Гайда, любий. Давай, ходімо!
Ні, ні. Ні! Ні, ні, ні, ні, ні!
Ні, серце!
Ось чому я не хотів казати!
Гей!
Давай!
-Хрін з ним, гаразд! -І мені доведеться…
-Ну, тепер я мушу. Добре. О господи. -Давай, Енні! Давай, Енні!
Давай, Енні! Давай, Енні!
Давай!
-Я змогла! -Ти диви!
Ти змогла!
Їй вдалося! Так!
Тобі вдалось!
Оце так.
Це було класно.
Що?
Нічого.
Було весело.
Ой.
Як ви залізли?
Постав ногу на нижній щабель.
Не дотягуюсь.
Підніми ногу трішки вище. Хай… хай вода тебе виштовхне, люба.
Щось ніяк.
Так. Так, ти зможеш. Постарайся.
Та киньте мені рятівний круг і затягніть на берег.
Я знаю, ти зможеш.
Я не можу.
Ти постарайся!
Я не хочу старатись!
О, мадре ді Діо.
Почнемо дивитись Фарґо чи вже запізно?
Я щось втомився.
О, дяка богу, я теж.
Люблю тебе.
Вітаю з річницею.
ПОРТАЛ ЗДОРОВ'Я
ТЕЙЛОР: МАРМУР ЗАТРИМУЮТЬ ПРИСКОРЮЄМО ДОСТАВКУ
ЦЬОГО ТИЖНЯ НЕ ЇДЬ
НЕ БІДА
Пішли всі в сраку, вони знущаються.
Що таке, любий?
Я хочу зайти на портал, щоб перенести прийом,
а воно каже, пароль не той, бачиш? Ні, ні, стоп,
стоп. Я тисну "забули пароль", бачиш?
Тепер питає: який був талісман школи? Такого немає в Італії. Може, діва Марія?
Ні.
А ти точно не можеш залишитися удома?
Я страшенно потрібен у Маямі.
Та ясно.
Розумієш?
Мгм.
Усе гаразд? Чого зітхаєш?
Нік хоче піти від Енн.
Що?
Як це?
Ніби все гаразд. Він купив їй гончарну майстерню.
Схоже, він думав про це вже давно.
Може, хай спустять пару?
Не знаю. Я… я навіть… не знаю, що тобі сказати.
Він просто діє.
Боже, ох і падло.
Це сумно.
Слухай, я згадала… Я пам'ятаю ті наші заняття з йоги.
Ні, навряд.
Я хочу.
-Агов. -Ой, секунду. Ні. Ні.
Е, так. Ми… ми ще…
Гей. Ви що тут сексом займались? Хто так робить?
Та нехай. Ідіть на перший поверх, негайно.
А потім покладіть по одному на стільці. Добре, дякую.
Привіт.
Що тут відбувається?
Ну, я відправила Ніка подалі по бейґли, бо це… мій подарунок йому на річницю.
Церемонія підтвердження шлюбу.
О.
Так.
Я знаю… Яка краса. Несіть до входу. Дуже гарні. Дуже гарні.
Вау. Треба ж таке.
Він просто офігіє.