‫- לוסי פלאקר נוקס‬ ‫בית הארחה -‬
‫קמת מוקדם.‬
‫וזה הגיוני, כי נרדמת מוקדם.‬
‫מצטערת שהתרסקתי.‬
‫הייתי ערה בזמן שצחצחת שיניים,‬
‫אבל אז, להגנתי, השתמשת בחוט דנטלי.‬
‫כי אני יודע שהתלוננת‬ ‫על הטעם של השן האחורית שלי.‬
‫ואני מעריכה את הערנות שלך,‬ ‫ובוא נעשה ניסיון חוזר אחר כך.‬
‫אהבתי. ניסיון חוזר סקסי.‬
‫וגם, נחש לאן הלכתי בזמן שהיית במקלחת?‬
‫לא!‬
‫נסעת כל הדרך ל"קרייזי ג'ריס"?‬ ‫זה בדיוק אותו הדבר?‬
‫בגדול. אבל הם שינו את הלוגו.‬
‫ג'רי הוא עדיין באגט עם זרועות,‬ ‫אבל הזרועות שלו ממש מנופחות עכשיו.‬
‫הוא יכול להשיג זיון.‬ ‫-כל סוגי הלחם יכולים.‬
‫וקניתי לך את כריך מס' 17.‬
‫מה?‬
‫בזמנו דיברתי על כריך מס' 7,‬
‫אבל אני בטוח שזה יהיה מעולה. את יודעת.‬
‫זאת טעות רצינית, מה?‬
‫לא. זה יהיה אדיר. בסדר?‬
‫אז אתמול בלילה היה אסון מוחלט, מה?‬
‫אתה מתכוון לכך שקלוד זרק מהחלון‬ ‫חצי מקולקציית הסתיו של טום פורד? בטח.‬
‫אתה כמעט מוכן?‬
‫חשבתי שנוכל לאכול את הכריכים בחוץ.‬
‫יש ביתן…‬
‫חדשות טובות וחדשות רעות.‬ ‫היה לי רעיון דומה מאוד לשלך. יבוא!‬
‫וואו.‬ ‫-תביא את זה לכאן.‬
‫לעזאזל. עכשיו לא נעים לי.‬
‫לא, שנינו עשינו מעשה נחמד.‬ ‫-תודה רבה.‬
‫תודה.‬ ‫-תודה.‬
‫הזמנת שני מיצים בגודל מלא. חכם.‬
‫פשוט, במלונות קטנים כאלה,‬
‫הם יכולים להתעכב לנצח עם איסוף המגשים.‬
‫רד לשם.‬
‫אתה יכול לאכול את האוכל של שירות החדרים.‬
‫לא. תראי.‬
‫רואה? סידרתי את זה.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫גם אני אוהב אותך.‬
‫- ארבע העונות -‬
‫- סתיו -‬
‫תודה שנתת לי לישון כאן. החדר שגנבת מהמם.‬
‫תודה.‬
‫זה לא ענייני, אבל… הכול בסדר?‬
‫זה היה סתם ריב קטן.‬
‫שמעת מניק?‬
‫לא ציפיתי שליילה תתקוף את החברה ככה,‬
‫אבל צחקתי כשהיא אמרה שהמקצוע‬ ‫האהוב עליה בביה"ס היה "קלקלת בית".‬
‫אני מקווה שג'יני ברחה משם בזמן.‬ ‫-קוראים לה "החברה".‬
‫תגיד לי דבר אחד נוראי עליה.‬
‫הייתי משחק את המשחק הקטן הזה בשמחה,‬ ‫אבל כרגע אני צריך ללכת לקנות מנחת פיוס.‬
‫מה הוא היה רוצה?‬
‫טוב, מאחר שזה קלוד,‬
‫הוא היה רוצה קישוט מזכוכית מנופחת‬ ‫של סופיה לורן לעץ חג המולד,‬
‫אבל… אני אקנה לו קפה לאות התנצלות.‬
‫וקרואסון שוקולד.‬
‫זה אומר, "אני מצטער אם התנהגתי‬ ‫כמו אידיוט יהיר אתמול".‬
‫לא אמרתי שהתנהגתי ככה.‬
‫ראיתי אותך בפעולה.‬
‫בסדר…‬
‫החברה…‬ ‫-כן.‬
‫…ממש אוהבת שמנים אתריים,‬
‫והשמן הנוכחי גורם לה להריח‬ ‫כמו תרנגול הודו בחג ההודיה.‬
‫תבורך.‬
‫מותק!‬
‫סליחה שפספסתי את שיחתכם.‬
‫מוזמנים להשאיר לי הודעה‬ ‫או לסמס לי או להתקשר שוב. צ'או!‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כלומר, אני כזה…‬
‫בוקר טוב.‬
‫עמדתי לצאת לריצה וראיתי אתכן כאן.‬
‫כן, התחלתי לרוץ לאחרונה.‬
‫אלוהים אדירים.‬
‫תראי, אני מבין שהרגשת‬ ‫קצת לא בנוח בנוכחותה של ג'יני.‬
‫"קצת לא בנוח"?‬
‫וואו, האינטליגנציה הרגשית שלך מטורפת, ניק.‬
‫ניק. עכשיו אני ניק.‬
‫מה קרה ל"אבא"?‬
‫לא יודעת, ניק. מה קרה לאבא?‬
‫סליחה, זה מד הדופק שלי.‬
‫תראי, אני לא מבין.‬
‫כשג'יני באה איתנו למשחק של הניקס,‬
‫היית במצב רוח נהדר.‬
‫כי שתיתי שתי בירות ואכלתי סוכריית קנאביס.‬
‫לא, את לא צריכה…‬ ‫-מה?‬
‫טוב… בסדר. זאת… שיחה נפרדת.‬
‫ליילה, את צריכה להקשיב לי.‬
‫אתמול בערב עברת את הגבול.‬ ‫ממש פגעת ברגשותיה של ג'יני.‬
‫אני לא אתנצל בפניה, בסדר?‬
‫היא סמל לכך שהרסת את המשפחה שלנו.‬
‫המשפחה שלנו לא הרוסה.‬ ‫-היא כן.‬
‫תראה את אימא. היא שבורה.‬ ‫-לא.‬
‫מה שאימא שלך עוברת…‬ ‫-הרסת לה את החיים. היא צל של עצמה.‬
‫מספיק!‬
‫לא נצעק במסעדה כמו פראי אדם.‬
‫ליילה, את צריכה להפגין כלפי אבא שלך‬ ‫קצת כבוד בסיסי,‬
‫אפילו אם את רואה את הפטמות שלו.‬
‫וניק, ליילה לא תתנצל בפני ג'יני‬ ‫רק כי אתה רוצה שהיא תתנצל.‬
‫זאת ההחלטה שלה, לא שלך.‬
‫חוץ מזה, ג'יני היא לא סמל. היא בת אדם.‬
‫תודה לשניכם שאילצתם אותי‬ ‫להיות זאת שאומרת את זה בקול רם.‬
‫אימהות…‬
‫עכשיו, בואו נלך.‬ ‫אני רוצה ליהנות בסוף השבוע הזה.‬
‫חיכיתי בקוצר רוח לאולטימייט פריזבי.‬
‫צפיתי בסרטון של הכללים.‬
‫רוצה את זה?‬
‫טוב, דני, תפוס!‬
‫לא, תודה.‬
‫יש!‬ ‫-יש! הצלחתי!‬
‫יש!‬ ‫-אל תעשי את זה! בסדר.‬
‫אני פנוי!‬
‫אני פנויה!‬
‫שיט.‬
‫אני מצטערת כל כך. את בסדר?‬ ‫-כן, זה בסדר.‬
‫אני משתדלת להתרחק ממך. אני מצטערת כל כך.‬
‫טוב, ניסיתי לפגוע בך,‬ ‫אז די ברור שאני גרועה במשחק הזה.‬
‫אני אחבק אותך. אפשר לחבק אותך?‬ ‫אני אחבק אותך. בסדר.‬
‫קדימה, ג'ק!‬
‫אלוהים!‬
‫מה את עושה היום? רוצה לאכול ארוחת ערב?‬
‫אבא והחברה לוקחים אותי לאכול טאפאס.‬
‫בסדר.‬ ‫-רגע. הם לא יודעים איפה לשים אותם.‬
‫כיף.‬
‫היי.‬
‫אני שמח שבאת. אנחנו… אתה מרגיש טוב יותר?‬
‫ברור שאני לא מרגיש טוב יותר.‬
‫עזבת אותי לשלושה חודשים והלכת לעשן בטקסס.‬
‫אלוהים. אני… אני עבדתי,‬
‫ועישנתי פעמים ספורות. תירגע.‬
‫על כל מה שחשוב לי אתה אומר, "תירגע".‬
‫זאת הבעיה שלנו, דני.‬ ‫אתה לא רוצה להתמודד עם כלום.‬
‫לא התראינו חודשים,‬ ‫ואתה לוקח אותי לסופ"ש הורים.‬
‫אנחנו אפילו לא הורים!‬
‫חשבתי שיהיה כיף. לא יודע.‬ ‫-לא.‬
‫חשבת שזה יהיה מקום טוב להתחמק בו משיחות.‬
‫אני לא יכול להיות בנישואים כאלה.‬ ‫אני לא מוכן.‬
‫אז מה? מה? אתה תעזוב אותי?‬
‫למה שלא תחליט אתה?‬
‫אתה רוצה נישואים אמיתיים‬ ‫או שאתה רוצה לבלות את חייך לבד?‬
‫אל תמהר. תחשוב על זה.‬
‫רוצה להוציא את המגש הזה? אני תכף אחזור.‬
‫ברכותיי. היום עושים סקס.‬
‫אני מרגיש מוזר.‬
‫לעסות לך את הגב?‬
‫לא, זה לא הגב שלי. זאת הירך שלי.‬
‫מה זה אומר כשהירך משמיעה קליק?‬
‫אין לי מושג.‬
‫דודה שלך לא עברה החלפת מפרק ירך כפולה?‬
‫תשאלי אותה אם זה התחיל בקליק?‬ ‫-לשאול אותה?‬
‫זה התחיל כשהיא הייתה בת 88.‬
‫אני חושב שקצת קרח ממש יעזור.‬
‫נקע בקרסול. מה איתך?‬
‫הירך שלי.‬
‫היי, חבר'ה!‬
‫אני רק מביאה לניק קרח.‬
‫הוא נחבל בכתף. מסכן שלי.‬
‫ביי!‬
‫ביי.‬
‫היא ממש תפוסה עכשיו.‬
‫יש לי מזל שצלחתי את המסדרון.‬
‫גאה בך.‬
‫אני מתה כבר לראות‬ ‫את סרט הספורט הדוקומנטרי שיעשו עליך.‬
‫היה יכול להיות נחמד‬ ‫להרגיש שאשתי דואגת לי לפעמים.‬
‫אלוהים. כל מה שאני עושה זה לדאוג לך.‬
‫אני מקבלת רק את ג'ק הרעב, שכואב לו בירך,‬
‫שלא מאמין לתוצאות הקולונוסקופיה שלו.‬
‫על מה את מדברת?‬
‫כל השאר מקבלים‬ ‫את הגרסה הכי טובה של האישיות שלך.‬
‫אתה קופץ לך שם מעל ספסלים‬ ‫כדי להרשים את כולם.‬
‫בשבילי אתה אפילו לא אוכל עגבנייה.‬
‫הייתי שמחה לבלות‬ ‫עשרים דקות ביום עם איש הספסלים.‬
‫טוב, ואני בסך הכול רציתי קרח.‬ ‫בסדר? ג'יני הביאה לניק קרח.‬
‫טוב, אני לא ג'יני.‬ ‫ואני מצטערת שאתה מקנא בניק.‬
‫איך אני יכול לקנא בניק?‬ ‫אני טוב יותר מניק. אני אדם טוב.‬
‫אתה מקנא כי יש לו שיננית מין בת 32‬
‫שמספקת את כל צרכיו.‬
‫לא נעים לי לבשר לך,‬
‫אבל אתה נשוי‬ ‫לאישה בגיל העמידה עם עור יבש.‬
‫השלכה! טוב, זאת השלכה!‬
‫את זאת שמקנאת.‬
‫טוב? את רוצה לבלות עם כולם חוץ ממני.‬ ‫לא משנה מי. נכון?‬
‫את זאת שהייתה רוצה לפוצץ לעצמה‬ ‫את החיים ולהתחיל מחדש. זאת את.‬
‫היי.‬
‫איפה ג'יני?‬
‫אני… חשבתי שאולי נהיה‬ ‫רק שנינו הערב, אם זה בסדר.‬
‫בטח, זה בסדר.‬
‫אני שונאת את המקום הזה. רוצה לשתות משהו?‬
‫מה קרה ל"סתיו היבש"?‬ ‫-זין עליו. ראיתי בר חופשי.‬
‫- ברוכים הבאים הורי סטודנטים להנדסה -‬
‫יאמינו שאנחנו הורים‬ ‫לסטודנט להנדסה גם בלי ילד?‬
‫אם מישהו ישאל,‬ ‫תגיד שהבן שלנו לומד הנדסה אזרחית.‬
‫אהבתי. אבל בואי נגיד שזאת הבת שלנו.‬
‫וקוראים לה רן,‬ ‫והיא לסבית גברית במקצת וגאונה מתמטית.‬
‫כן.‬ ‫-אני כל כך גאה בה.‬
‫אז איפה קלוד?‬
‫לפי הטלפון שלי, הוא יושב‬ ‫ליד שעון הרחוב הראשי כבר שלוש שעות.‬
‫זה מגוחך.‬
‫כן.‬ ‫-מה קורה איתכם?‬
‫את יודעת מה קורה איתנו.‬
‫קלוד חי באופרה משלו,‬
‫והאופרה המסוימת הזאת נמשכת הרבה מאוד שעות.‬
‫קלוד!‬
‫היי!‬ ‫-היי!‬
‫מה קורה?‬
‫הכול בסדר?‬
‫לא.‬
‫איפה ניק?‬
‫ניק וליילה יצאו לארוחת ערב‬ ‫רק שניהם, שזה טוב.‬
‫אבל זה שוב גורם לי להרגיש שממש…‬
‫לא הייתי צריכה להיות פה.‬
‫את יודעת, גם אני לא רציתי להיות פה.‬
‫לפי מה שאני שומעת,‬ ‫אולי אין לך מצב רוח לזה,‬
‫אבל… תכננתי לצאת לסיור הקורקינטים.‬
‫עכשיו?‬ ‫-כן.‬
‫אני אשמח מאוד.‬ ‫-יש! טוב, בוא.‬
‫אז איך מתקדמים הלימודים בסמסטר הזה?‬
‫בסדר. באופן מוזר, אני די אוהבת סטטיסטיקה.‬
‫כמו שצריך!‬
‫יש לך ראש פיננסי…‬ ‫-היית מאוהב באימא פעם?‬
‫וואו. אלוהים.‬
‫את רוצה להיכנס לזה. בסדר.‬
‫בסדר. בואי ניכנס לזה.‬
‫כן, ברור שאהבתי את אימא שלך.‬ ‫אני עדיין אוהב אותה.‬
‫אז מה קרה?‬
‫הרבה דברים קרו.‬
‫ליילה, לגבי דבר אחד‬ ‫טעית בוודאות במחזה שלך.‬
‫הדמות שלי, אני חושב‬ ‫שאני קצת יותר מורכב ממה שתיארת.‬
‫באמת?‬
‫כי זה נראה כמו משבר די רגיל של אמצע החיים.‬
‫בסדר. טוב. רוצה לזרוק כמה עקיצות?‬
‫אני יכול לעמוד בזה. קדימה.‬
‫בתור התחלה,‬ ‫הקפוצ'ון האופנתי שלך מסריח מייאוש.‬
‫מסכים. הלאה.‬
‫לעזאזל. הוא בתנועה.‬ ‫אולי הוא במונית או משהו.‬
‫אני רק רוצה שהוא יבוא לקראתי,‬ ‫אבל הוא כמו ציפור שנתקעה בחלון.‬
‫הוא תמיד המום.‬
‫איפה הוא? מתרוצץ סביב אגם? מה נסגר?‬
‫אולי הוא בסיור הקורקינטים.‬ ‫-זה מטורף. הוא לא היה עושה את זה.‬
‫ניסינו את זה בקיאנטי, והוא עף מעל הכידון.‬
‫כמובן.‬
‫מה שאתה עושה ממש מביך.‬
‫בסדר.‬ ‫-היא יכולה להיות הבת שלך.‬
‫כן, אבל היא לא. והיא גם בת 32. קדימה.‬
‫קדימה. תמשיכי. תתקפי אותי בשיא הכוח.‬
‫טוב, הנה השיא שלי.‬
‫חשבת עליי בכלל כשעשית את זה,‬ ‫חתיכת חרא אנוכי?‬
‫אלוהים… לעזאזל, אני שונאת לבכות.‬
‫כן, ירשת את זה ממני.‬
‫בטיפשותי חשבתי…‬
‫שאם אחכה עד שתלמדי במכללה,‬
‫זה לא יהיה כזה סיפור.‬
‫אלוהים. זה כל כך מטומטם.‬ ‫-כן.‬
‫אני אידיוט גמור.‬
‫רוב המבוגרים כאלה.‬
‫אני זוכר…‬
‫פעם אחת, כשהייתי בן 15,‬ ‫וההורים שלי התווכחו,‬
‫מה שקרה תמיד.‬
‫ואני התערבתי, ניסיתי לתווך.‬
‫ואבא שלי ניסה לחבוט בי.‬
‫אלוהים, אבא, זאת טראומה.‬
‫טוב, לא כל דבר הוא טראומה.‬
‫בכל אופן, אחר כך…‬
‫הם השלימו,‬
‫ומצאתי אותם צופים יחד בטלוויזיה,‬
‫מחזיקים ידיים.‬
‫ואז הבנתי שהם רק בני אדם.‬
‫בני אדם פגומים, נפרדים ממני,‬
‫בסידור מוזר משלהם.‬
‫מצטערת, אני פשוט לא מאמינה‬ ‫שסבא ניסה להרביץ לך.‬
‫אולי את צריכה לכתוב על זה מחזה.‬
‫תראי, אני יודע שאת כועסת.‬
‫מותר לך לכעוס. תכעסי עליי כמה שאת צריכה.‬
‫כל מה שאני יכול לומר זה ש…‬
‫אני אוהב אותך, ו…‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫בסדר.‬
‫נסכים שג'יני היא אימא,‬ ‫פשוט בגוף צעיר יותר?‬
‫בסדר.‬
‫מה קרה ל"סתיו היבש"?‬
‫זין על "הסתיו היבש".‬
‫מה ניסיתי לעשות בכלל?‬
‫כן, קייט ואני רבנו.‬ ‫כן. אני לא רוצה להיכנס לזה.‬
‫אני פשוט לא… אני לא יודע למה‬ ‫היא מתייחסת אליי בבוז כזה.‬
‫כן.‬
‫אני יודע שאני לא מושלם, אבל אני בעל טוב.‬
‫כן.‬ ‫-את יודעת, אני רומנטי.‬
‫ואני פנוי רגשית.‬
‫יש לי חוש הומור מצוין. אני לא בוגד.‬
‫אתה רקדן ממש נלהב.‬
‫נכון!‬ ‫-כל הדברים.‬
‫אני מצטער. אני לא צריך‬ ‫להפיל את כל זה עלייך.‬
‫עבר עלייך סופ"ש קשה יותר.‬
‫לא, זה בסדר.‬ ‫-אז אני מצטער. כן.‬
‫כולם מסתדרים עכשיו, אז זה ממש נהדר.‬
‫זה מה שרציתי, אז…‬
‫כן, אבל ממש מתוק מצידך לדאוג לי, ג'ק.‬
‫אתה בחור ממש טוב.‬
‫מה הבת שלך לומדת?‬ ‫-הנדסה אזרחית.‬
‫כן, נהדר. כן.‬
‫הוא נעלם.‬
‫נעים להכיר.‬ ‫-הנקודה שלו נעלמה.‬
‫הוא בסדר. הוא בטח כיבה את זה‬ ‫כדי להדאיג אותך.‬
‫הוא לא. הוא לא ינסה להדאיג אותי.‬
‫לא?‬
‫מה זה אמור להביע?‬
‫ראיתי אותו זורק את כל הבגדים שלך מהחלון.‬
‫זאת פסיכוזה ברמה‬ ‫של "עקרות בית אמיתיות", ידידי.‬
‫טוב, את יודעת,‬ ‫את מותחת הרבה ביקורת על קלוד.‬
‫בחייך, לפני רגע אמרת שהוא חי באופרה.‬
‫בנית לך חיים מרשימים.‬
‫איתי אתה מנהל שיחות אינטליגנטיות,‬
‫ואז אתה חוזר הביתה‬ ‫אל האדם החתיך והמגוחך הזה שאיתו התחתנת.‬
‫טוב, קייט, את שיכורה‬
‫ואלה הנישואים שלי, אז בבקשה אל תתערבי.‬
‫המגש המזדיין הזה!‬
‫לפני הכול…‬
‫אני רק רוצה להגיד שאני מצטער.‬
‫בסדר? ושלא הייתה לזה שום משמעות.‬
‫על מה אתה מדבר?‬
‫נישקתי את אן.‬
‫סליחה. כולם כבר חזרו מסיור הקורקינטים?‬
‫האמת שקרתה תאונה,‬
‫אבל המנהלת שלנו בדרך לשם עכשיו.‬
‫קלוד!‬
‫…מולך.‬ ‫-קלוד!‬
‫דני.‬ ‫-נפצעת? למה אתה מדמם?‬
‫לא, זה שום דבר.‬ ‫שילה סטתה מהמסלול כדי לא לפגוע בסנאי,‬
‫ואז כולם נפלו בזה אחר זה כמו דומינו.‬
‫חשבתי שאתה מת.‬
‫אלוהים.‬
‫אני בסדר. זאת רק שריטה קטנה.‬ ‫-אלוהים.‬
‫היי, פשוט תנשום. זה בסדר.‬
‫זה לא בסדר. שום דבר מזה לא בסדר.‬
‫אבל דני, אתה כאן איתי עכשיו.‬
‫אנחנו בסדר.‬
‫באמת? אני סתם זקן עם לב מקולקל.‬
‫ואני סתם איטלקי יפהפה שלא מזדקן‬ ‫ורוכב על קורקינטים בצורה מזעזעת.‬
‫יום אחד לא נהיה פה יותר, וזה מפחיד בטירוף.‬
‫החיים מפחידים. הם גם יפים.‬
‫לכן יש לנו זה את זה.‬
‫כדי שנוכל לעבור אותם ביחד.‬
‫סליחה שברחתי ממך.‬
‫אז מעתה והלאה, בוא נברח ביחד.‬
‫כמו סוסי פרא.‬
‫אתה כל כך איטלקי.‬ ‫-אני יודע.‬
‫אבל אתה מת על זה.‬
‫אלוהים.‬
‫קייט, אני חייבת לספר לך משהו.‬
‫אני לא יודעת מאיפה להתחיל.‬
‫נישקת את ג'ק.‬
‫הוא סיפר לך?‬
‫לא, אבל כל הקמפוס יודע שאת זונה.‬
‫אלוהים. אני כל כך מצטערת.‬ ‫אני חושבת שהגעתי לשפל המדרגה.‬
‫בלי להעליב.‬
‫הייתה לשון?‬
‫לא.‬
‫אבל היו דמעות.‬
‫אלוהים.‬ ‫-אלוהים.‬
‫פשוט…‬
‫ליילה אמרה שאני שבורה.‬
‫זה מה שהיא צעקה על ניק.‬
‫היא אמרה, "אימא שבורה".‬
‫את לא שבורה.‬
‫אבל באמת היה מבאס בחברתי כל הזמן?‬
‫כלומר… עברו רק שבעה חודשים.‬
‫אלוהים.‬
‫כולנו קצת דפוקים.‬
‫אני אצא מזה.‬
‫אני יודעת שתצאי.‬
‫באמת.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫אלוהים. היה לי כל כך קשה היום, קייט.‬
‫הרגשתי שאני רואה את העתיד שלי.‬
‫סיום הלימודים של ליילה וחופשות וחגים.‬
‫ראית אותי בעתיד?‬
‫כמה שמנה הייתי?‬
‫אותו דבר בערך, אבל הראש שלך קצת יותר קטן.‬
‫אני מניחה שככה זה יהיה עכשיו.‬
‫ניק ייקח את ליילה לפגוש כל ג'יני חדשה.‬
‫אני אהיה לבד.‬ ‫-את לא יכולה לדעת.‬
‫זה ילך ויהיה טבעי יותר לא לכלול אותי.‬
‫אני אקנה אמבטיה כזאת עם דלת.‬
‫אין מצב. לא ניתן לזה לקרות.‬ ‫כולנו אוהבים אותך, אנני.‬
‫במיוחד ג'ק.‬
‫אלוהים.‬
‫תקשיבי, אני כל כך מצטערת על זה.‬ ‫-לא, לא אכפת לי.‬
‫אני שיכורה. לא אכפת לי. מצטערת.‬ ‫-בבקשה. אלוהים, קייט.‬
‫איך ידעת שהמצב מידרדר?‬
‫מה היו הסימנים?‬
‫את וג'ק לא כמוני וכמו ניק.‬ ‫-לא. זה לא…‬
‫ניק בגד בי.‬
‫כמה פעמים לפני שכל זה קרה.‬
‫עם מישהי מהמשרד שלו לפני עשור,‬
‫ואני די בטוחה שעם מדריכת הפילאטיס ההיא‬
‫שתיקנה לו את המחשב.‬
‫לעזאזל.‬
‫כן.‬
‫אבל בעלך הוא לא כזה.‬
‫הלילה פשוט הייתה לנו‬ ‫מסיבת רחמים של חברים ותיקים ומתוסבכים.‬
‫כן.‬
‫אלוהים.‬
‫אני מותשת.‬
‫כן.‬
‫מה השעה? אני מרגישה כאילו 04:00.‬
‫השעה 20:40.‬
‫אלוהים.‬
‫מייד, אדוני.‬
‫סליחה ש…‬
‫נראה לי שהיא מתנצלת.‬ ‫זה היה הרעיון שלה, לא שלי.‬
‫כן.‬
‫יופי.‬
‫זה המעשה הנכון.‬
‫את אימא טובה.‬
‫תודה, ניק.‬
‫עשיתי המון טיפולי ספא‬ ‫וקניתי ספר על עיצוב קולוניאלי,‬
‫אז כשתקבל את החשבון…‬
‫אשאיר את מחבטי הגולף שלך‬ ‫במרפסת האחורית אם תרצה אותם.‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫להתראות.‬
‫ביי.‬ ‫-ביי, חמודה. תיזהרי.‬
‫תשמרי על עצמך.‬
‫אתה מוכן ללכת הביתה, אהובי?‬ ‫-בהחלט.‬
‫בוא נלך.‬
‫קדימה.‬
‫ביי, חברים.‬
‫ביי, קלוד.‬ ‫-ביי.‬
‫אלוהים.‬
‫רוצה להאזין להסכת?‬
‫בטח.‬
‫העדפה מסוימת?‬
‫לא, תבחר אתה.‬
‫נראה לי שאנחנו צריכים ללכת לטיפול.‬ ‫-כן, אני יודעת.‬
‫לעזאזל!‬ ‫-לעזאזל!‬
‫שיט!‬ ‫-לעזאזל!‬
‫שיט!‬
‫תרגום כתוביות: אור גסנר‬