Це татів підвал, Вівіан.
Йому вирішувати, що буде з його речами.
Я знаю, що його затопило, але мокрі речі можуть висохнути.
Ні, це не сміття, Вівіан. Це його скарби.
Не терпиться всіх побачити.
А мені — лише деяких.
Точно не хочеш Кейт написати перед тим, як приїдемо?
Щось кумедне, щоб атмосферу розрядити.
Це вона переступила межу. Не я.
Що б вона не сказала, певен, вона шкодує.
Просто поясню, що нам потрібні чіткі рамки,
а як її це не влаштовує — шкода.
Сподіваюся, вона в гарному настрої.
Ні, це ти несеш якусь маячню! Ти!
Заради Бога, Вівіан, дай татові слухавку.
Привіт, тату.
Просто скажи, що там,
а я допоможу тобі вирішити, чи лишати це.
Лишай.
А, це ти… Ні. Лишай.
Звісно, лишай.
Ми вже близько. Не терпиться всіх побачити.
Мабуть, варто продуктами скупитися.
Ні, милий, вони самі все куплять.
А якщо вони недостатньо куплять?
То може взагалі все з будинку викинеш?
Га? Просто викинь все у смітник.
Ага, звісно.
З Новим роком, тусери.
Хто готовий лишити минуле позаду?
Привіт.
Я говорю таким тоном,
бо ти зі мною таким же говориш.
Саме так. Тільки не треба… Ні.
Усі вже тут.
Привіт!
-А от і Джинні! -Боже!
Ми це зробили!
ЧОТИРИ ПОРИ РОКУ
ЗИМА
Готуватимеш щось особливе?
Готуватиме Клод.
Приготую класичну італійську новорічну страву.
Дзампоне з сочевицею.
Це що, нога?
Ні, це традиційна італійська ковбаса, запечена в нозі.
Ну, це я не вперше ногу в рота засуну.
Дивно прозвучало. OnlyFans у мене немає.
Привіт.
Привіт! Тепер відпустка офіційно почалася.
VIP тут.
-Гей. -Привіт.
Дякую всім, що приєдналися до моєї мандрівки.
Звісно.
-Тепер мамина черга. -Саме так.
Я це сказала, бо у мене тут текіла.
Привіт, люба.
А це знаменитий Террі.
-Террі! -Привіт. Привіт. Тільки без автографів.
Він ще й з гумором.
Радий знайомству.
Як там тебе звати?
-Террі! -Террі.
Зустрілись на з'їзді гончарів у Покіпсі.
Террі показував, як він зробив миску, схожу на людський мозок.
Так, це… Ви ж знаєте, що мозок — це найчуттєвіший людський орган?
-Ого. -Нічого собі.
-Занесу решту речей. -Дякую.
Як пройшло Різдво?
Ідеально. Клод нарядив чотири ялинки і ми нічого не робили.
Вибачте, татів підвал затопило, а скажена сестра намагається все викинути.
Так, вона зовсім збожеволіла,
бо хоче викинути купу мокрих телепрограм з 90-х.
А ось і вона.
Дякую.
Ходімо, покажу нашу кімнату.
Заходь.
Я маю тобі дещо сказати.
Гаразд.
Це дуже терміново.
Гаразд. Сонце,
що сталося?
Здається, 18 років тому в Барселоні…
я переспав з Террі.
Я маю пересвідчитися. Хоча напряму я його точно не запитаю.
Боже, Клоде.
-Що? -Я в захваті від цієї таємниці.
Джеку, треба поговорити.
Я слухаю, Кейт.
Я відчула розчарування і образу,
коли ти не допоміг мені з продуктами.
Гаразд, я тебе почув.
Я вибачаюся
і в майбутньому постараюся бути уважнішим до перенесення продуктів.
Гаразд.
Здається, тобі сестра пише.
Що?
Що ти робиш?
СМС від Вівіан.
Дякую.
Вівіан, не викидай його.
Наскільки мій постер мокрий?
Боже!
-Я знаю, що ти зробив. -Ми п'ємо шоти?
Ні, сонце. Вони ж не п'ють, пам'ятаєш?
Так, звісно. Вибачте.
Це для імунітету. Імбир пече, зараза.
Рейчел ти вже знаєш.
Так, з…
А це Сара.
-Привіт ще раз. -Привіт.
-Рада бачити. -Ага.
-А це, звісно, Джетт. -І я.
Йоу!
-Як же забути Джетта. -Ага.
-Радий зустрітися. -Ага.
То хто тут у вас лижники?
-Ви ж катаєтеся на лижах, правда? -Я в школі їздила з класом.
Джетт любить санчата.
Джетт таки їх любить.
Він це сказав.
-Ми круті. -Кумедна історія:
Я вчора в магазині роздивлявся окуляри…
Привітулі.
-Колбі! -Боже!
Як справи? Як Париж? Розказуй.
Боже. Це було неймовірно. Я в захваті.
Я, мабуть, переїду, так було класно.
Він те саме про Лісабон казав.
-Тож… -Є таке.
Колбі — мандрівник групи. Його ТікТок весь про пакування речей.
Ого.
Террі, ти колись бував у Барселоні?
І не раз.
А в 2007 був? Бо я тоді там жив.
У тебе тоді були вуса?
Я якось відпустив вуса під Вусопад.
Тебе ніхто не питає, я говорю з Террі.
Годі вже допитів..
Дай хлопцю картоплю доїсти.
Гаразд.
Та нічого.
-Можна ще питання? -Ага.
Ага.
Денні, нам треба поговорити.
Що, прямо у снігових штанях? Гаразд. Говори.
Ти маєш повне право на мене злитися. Я почуваюся жахливо.
Ти не маєш права так про мого чоловіка говорити.
Нам з тобою потрібні чіткі рамки.
Звісно.
Ні, жодних «звісно».
Ти не мусиш любити Клода, але поважати маєш…
Денні, мені дуже шкода. Просто…
Я… У мене проблеми.
Я зриваюся на інших, коли мені зле,
і можу лише сказати, що щиро шкодую, що сказала таке про Клода.
Це більше ніколи не повториться.
Я знаю, що мушу сама працювати над тим, щоб повернути твою довіру.
Вибачення було надто гарне. Хто тебе полагодив?
Лікарка Сюзанн.
Ми почали терапію для пар,
і я не скаржитимусь, бо поважаю наші нові кордони.
Мені кордони не треба. Я чудовий.
Я вимагаю негайного звіту про все.
Хто ця лікарка? У неї є свічка? Наскільки масивні у неї прикраси?
Там тріо свічок, і вони припали пилом.
А її наймасивніше намисто — це, вважай, бронзова вафля.
І як терапія?
Ну, ми вже стільки не гриземося.
Це добре.
Але також майже не спілкуємось,
хіба дивними терапійними термінами.
А ще ми три місяці без сексу. Забагато інфи.
«Забагато інфи» треба казати перед інфою.
Вибач.
Забагато інфи.
Вітаю.
Просто у нас, зазвичай, з цим все ок, тож
це змушує задуматися.
Про що?
Гадаєш, Джек тобі зраджує?
Він би такого не зробив.
Вже, типу, майже зробив.
Поцілував Енн на батьківських вихідних.
Ага, я так само відреагувала.
Бо це об'єктивно смішно.
Та я не за Енн хвилююся.
Просто не можу позбутися відчуття, що він щось приховує.
Та годі тобі.
Він змінив пароль на телефоні. Це ж погано, ага?
-Що з обличчям? -Що? Нічого.
Джек тобі не зраджує.
У нього з логістикою біда.
Думаєш, чоловік, що в тебе питає власний розмір штанів,
забронював би номер в готелі таємною кредиткою? Годі тобі.
…я такий фанат бургерів. Я б щовечора бургери їв.
Не знаю, чому…
І він тебе кохає.
Мабуть, твоя правда.
Я дуже за тобою скучила.
А я — за тобою. Ходи сюди.
Зараз повернуся.
Слухай, я маю побачити Террі голим.
Так, звісно, без питань.
Я щойно згадав,
що у хлопця з Барселони на лівому стегні була родимка. Як нам це влаштувати?
-Давай подумаємо. -Ура, сонце!
Побачимося внизу, лузери.
Гаразд, Кетрін, зараз я тебе наздожену.
Ви знущаєтеся?
Бувай.
Ні!
З вас бухло, лузери.
-Знайшов, чим пишатися. -Фу! Ти відстій!
Фу!
Я навіть не знав, що ми почали, шахраю!
Боже.
Я переміг!
Спробуйте ще раз, слоупоки.
Боже, він — Карл.
-Ви чули? Він Карл! -Карл!
Вибач. Карл — це колишній Рейчел.
Він усе сприймав як змагання.
Але ти не переймайся. Ми всі колись були Карлом.
-Ти офіційно один з нас. -Чудово.
Можу принести справжню каву. Без проблем.
Ні, все гаразд.
Прямо відчувається смак мелених грибів.
Рейчел — дуже талановита аюрведична шеф-кухарка.
-За винятком минулого Нового року. -Боже.
-Боже.
А що сталося?
Рейчел нас всіх мало не вбила, тож…
у мене просто трохи жир спалахнув, та Джетт все загасив, тож…
Я на нього бушлат накинув.
-Де моя компенсація? -Знаєте що?
У мене є одна божевільна новорічна історія.
Ми з друзями кожен Новий рік орендуємо
будиночок у Каліко-Маунтін.
І якось, здається це було років десять тому, там зламалося джакузі.
Тож ми викликали майстра. Він прийшов і полагодив його.
А тоді ми не змогли змусити його піти.
То він просто відмовився піти?
Так, ми боялися попросити.
Ну, він був якийсь дивний.
Пам'ятаю, він поки працював, постійно насвистував моторошну пісеньку.
Щось наче дитяче.
Як його звали?
-Типу, Ерік? -Ні.
-Чи Ерні. -Ні.
Едмонд.
Його звали Едмонд.
І він був кремезний.
Наче воїн-вікінг.
Він полагодив джакузі,
плюхнувся на диван
і тупо на нас витріщився.
Так, він дивився телевізор, пив наш алкоголь.
Ми розгубилися.
Він ще працює? Чи це він вже не на зміні?
-Може він безхатько. -Ага.
То ви не хотіли йому помогти?
Ні, ми хотіли, щоб він звалив, а він все не йшов.
Тільки не Едмонд.
Він жер, наче то була остання вечеря.
Згриз колесо сиру аж до шкірки.
А тоді такий: «А яйця є?»
-Яйця. -Я зробила йому південно-західний омлет.
Пам'ятаєте?
Ми думали: чим він більше задоволений, тим менша ймовірність, що він нас вб'є.
Нарешті, десь о 2:00 ночі він збирається йти.
Я кажу: «Безпечної дороги додому».
А він: «А я не додому. Я — до брата».
-І вгадай, хто його брат? -Хто?
Кенні Логгінс.
Його брат Кенні Логгінс?
Це якесь божевілля. Я мертвий, ховайте мене.
Здуріти!
-В джакузі ми так і не потрапили! -Ага!
-Ніколи. -О Боже!
До речі про джакузі. Після вечері скупнемося.
Що думаєш, Террі?
Звісно. Куди ти, туди і я, красеню.
Пам'ятаєте як в «Гольф-клубі» ховрах танцював?
А, то був Кенні Логгінс?
Ні, то ховрах.
Він музикант.
Піду, мабуть, готувати.
Гаразд. Ми допоможемо.
Нік привіз ніж, який бачив в «Акулах бізнесу».
Ні, ти йди. Я потім приєднаюся.
Гаразд.
-Я завжди голодний. -Навряд мені треба ножі.
-Знав, що ти голодний. -Справді? Що готуватимеш?
Та там все дуже м'яке, тож…
Привіт, це Денні. Залиште повідомлення, я передзвоню.
Привіт Денні. Просто дзвоню
привітати вас з Новим роком, поки ви ще не зайняті.
І… Чекай…
А, це ти мені дзвониш. Гаразд. Тоді я зараз з тобою поговорю.
-Привіт всім! -Привіт!
Як звали чувака з джакузі? Не можемо згадати.
Едмонд.
-Едмонд! Авжеж! -Старий добрий Едмонд.
Дякую.
То який план? Не спатимете до півночі чи…
Ні, ми вже застарі для цих дилетантських витівок.
Ми відмічатимемо за годину, по Гренландії.
-О дев'ятій вечора. -План такий:
Новий рік по Гренландії, а тоді джакузі. Так?
Що ви їсте?
Це ковбаса в нозі. Але вона дуже смачна.
Пахне неймовірно.
Боже. Це що, гітара? Тільки не це.
Хтось приніс гітару?
А, так, звісно. Нік, це Террі.
-Друг Енн. -Привіт.
Привіт.
Вітаю.
Радий знайомству, Террі.
Ми щасливі разом, і в тебе є дві хвилини, бо це моя поїздка.
Знаю. Я просто радий вас всіх бачити.
Чекай, як там «Реальний світ: Засніжене місто»?
Ну, тут нема ні бухла, ні м'яса. І мене змусили пити грибну каву.
Боже!
Так, вони доживуть до ста, але хіба то життя?
Правда ж? То що у вас там?
Денні виграв лижну гонку…
а Клод намагається всіх загнати в джакузі.
А Джек не може відкласти телефон.
Ну вибачте. Татів підвал затопило.
Намагаюсь врятувати весь його цінний антикваріат.
Цінний, чи «цінний» за мірками Джека?
До якої категорії ви б віднесли
старий триколісний велик і відик з павуками?
Відчепися від нього. Він просто сентиментальний.
Дякую.
Хоче, щоб я викинув плакат «Гангстерів»
з першої роботи у відеосалоні Наполі.
Пане Наполі, дайте постер.
-А там точно лише постер? -Дякую, що запитала.
Там плакат, картонна підставка і касета з саундтреком.
Як ти слухатимеш касету?
На моєму мокрому плеєрі.
Боже мій.
Гей, що ти тут робиш?
Подзвонив, щоб привітати банду з Новим роком.
-Привітайся. -Привіт!
-Привіт. З Новим роком. -Привіт!
Агов, час вечеряти. Рейчел зробила веганську паелью.
Боже.
Знаєш що? Ви починайте, а я до вас приєднаюся.
-Гаразд. -Гаразд.
Ну що ж. З Новим роком по Гренландії. Я за вами сумую.
-А ми — за тобою. -З Новим роком!
Ми всі за тобою сумуємо. Окрім Енн.
Бувай, Ніку.
Щасливого Нового року.
Люблю вас, народе.
Ого, Новорічна ніч закінчиться о 21:00.
Може хай хоч хтось набухається, як в старі-добрі часи?
-Не можеш про пароль забути? -Сіпаюсь щоразу, як у телефон дивиться.
Ходи. Ти маєш з ним поговорити.
Знаю, це для тебе кошмар, бо ти як я.
Любиш жартувати й починати сварки.
Я не починаю сварки — я їх виграю.
То ти хочеш виграти, чи мати приємне життя?
Скільки є часу на роздуми?
Клод все не вгомониться з джакузі, тож після курантів вдягаємо купальники.
Гаразд.
Террі, схоже, класний.
Ага.
Можливо ми його після цієї поїздки не побачимо.
Він носить витончений браслет на нозі.
Та я пишаюся поверненням в сідло.
І правильно робиш.
Він напрочуд вправний у ліжку.
Я тобі не вірю.
Вже майже час!
Гаразд.
Пляшка.
Десять, дев'ять, вісім, сім,
шість, п'ять, чотири, три, два, один!
-З Новим роком! -З Новим роком!
-Так. -Гаразд.
Він наче той Мармадюк.
Не можу дивитися.
Ти знущаєшся, Ніку?
Я саме збирався спуститися.
Дзвінок друзям я розумію. Але ж ти просто ховаєшся?
Я не ховаюся, просто трохи втратив відчуття часу.
Усі мої друзі думають, що ти їх уникаєш.
Схоже, мені там не раді.
Маячня.
Ти навіть не намагаєшся провести з ними час.
Ми ж катались на лижах.
Я розповів їм кумедну історію, яку вони не оцінили.
Продукти купив.
Продукти, які тільки тобі й подобаються.
Я ж казала, що половина з них не п'ють, а ти приніс шампанське.
Рейчел дуже образилася.
-Хто з них Рейчел? Я… -Чорт забирай, Ніку!
Ми постійно з твоїми друзями тусимо.
А твої друзі…
Чесно скажу, з ними не легко, але я йду
і терплю цей дискомфорт заради тебе.
-Джинні, люба, я… -Ні, ні.
Я зараз на тебе зла.
Тож я піду на прогулянку під місяцем з моїми друзями.
А тебе не запрошено.
Побачимося опівночі.
Гаразд.
Було приємно бачити Ніка.
Ага.
Я трохи заспокоївся щодо татового підвалу.
І готовий викинути дещо, як от мій старий ретейнер.
А раптом наш онук матиме рот як у тебе?
Ти права, треба його лишити.
Джеку, треба поговорити.
Кейт, я слухаю.
Знову сестра?
Ні, просто нудні…
Гаразд, я тебе слухаю.
Я знаю, що не завжди вмію висловити свої думки.
Ага…
І мені ніяково навіть піднімати цю тему…
Кажи з ким чпокаєшся!
Ти про що?
Я про твій довбаний пароль!
Бичка таки почала сварку.
-Мабуть, заб'ємо на джакузі. -Ні!
-Він роками той самий був… -Скоро все вляжеться.
Якого біса?
Люди постійно змінюють паролі. Це нічого не означає.
Тоді який твій новий пароль?
Гаразд. Хочеш знати, чому я змінив пароль?
Я зайшов на «ЛігалЗум» щодо медіації.
Ясно? Один раз зайшов
і тепер постійно отримую дзвінки і листи.
Гуглиш, як зі мною розлучитись?
Це був «ЛігалЗум»!
Хай там як, це набагато гірше, ніж зрада.
Я це зробив,
бо ти змушуєш мене думати, що ти підеш.
Я не можу від тебе піти. Ти не виживеш.
Перепрошую?
Знаєш, що тут у мене?
Безкінечні листи та повідомлення про всі твої прийоми у лікаря.
А ще всі рахунки. Бо я займаюсь усім, а ти — нічим.
Я тобі більше не подобаюся. Ти мені теж зараз не подобаєшся.
Та не обов'язково руйнувати відпочинок для всіх
От лайно!
Та викинь його просто.
Ти ж обожнюєш це робити.
-Гаразд. -Ходімо щось скажемо.
Де вона?
Надіюся, з ними все добре.
Ходімо?
Так.
Непогано.
Це не він.
Вибачайте, щось захолодно. Ми підемо спати.
Гаразд.
Непогано.
То які пригоди чекають нас цієї ночі, міледі?
Террі, нам треба поговорити.
Будь ласка, дозволь я тобі допоможу.
Авжеж. Так.
Дякую.
З Новим роком, Клоде.
І тебе, Кейт.
БЕЗАЛКОГОЛЬНЕ
Вибачте, ці безглютенові крекери веганські?
Ага.
Дякую.
Тепер ти Карл.
Нарешті
ДЖИННІ 5 ПОВІДОМЛЕНЬ
ПРОПУЩЕНИЙ ДЗВІНОК
Привіт, Кейт, це Джинні. Вибач, що дзвоню, я не…
Джеку?
Джеку!
-Прокинься. -Що? Що сталося?
Він їхав сам і сталася аварія.
Заспокойся, я тебе не розумію.
Нік помер.
Його більше немає.
Боже мій.
Енн?
Енн, люба, прокинься. Сталося дещо жахливе.
Кейт! Ні! Ні! Ні!
Террі, геть звідси!
Боже.
Що таке? Що сталося?
Як таке може бути?
Ми щойно розмовляли.
Енн, хочеш, я подзвоню Лайлі?
Ні.
Краще я своїй дитині вже завтра серце розіб'ю.
Бувай, Нормо Джин
Хоча я ніколи тебе і не знав
Ти вміла тримати себе з гідністю
Поки інші навколо тебе повзали
Вони виповзали з усіх щілин
І шепотіли тобі на вухо
Гнали тебе на бігову доріжку
І змусили змінити ім'я
І здається мені
Що ти жила наче та свічка на вітру
Так і не знайшовши
До кого притулитись, коли вдарила злива
Я так хотів би пізнати тебе
Але я тоді був ще дитям
Твоя свічка догоріла задовго до того
Як згасла твоя легенда
Припини співати, прошу тебе.
Переклад субтитрів: Бурштина Терещенко