Pomoc!
Nezměřil jsi ho? Tohle prostě nesedí.
Neohneme mu nohy?
Takhle dlouhý ne.
Pichlerovi nemají na rakev na míru.
Já to zařídím.
Pane Pichlere, doufám, že mi to nebudete mít za zlé.
Ale vůbec ne.
Já už těch 15 cenťáků stejně nepotřebuju.
NETFLIX UVÁDÍ
Dobré ráno.
Kdy jsi přišel domů?
Pozdě.
Už jsi spala.
Měl jsi dlouhý den?
Jo. Dlouhý a…
náročný.
Chybělas mi.
Vstávej.
Já nechci, mami.
Dělej. Vstávej.
Jen na tomhle čísle.
Buď v klidu.
Ozvu se.
- Kdo to byl? - Z práce.
Ten telefon?
Mám nový obal.
Připravím se.
Jak se ti povedlo spálit toast?
Je to umění, zlato.
Vzdej to. Od toho máme dědu.
Musíme jít, Time.
Ráno máme tělák a musím se převlíct.
- Ahoj, holka. - Ahoj.
- Ahoj.
- Tak. Sendvič? - Ano.
- Úkol? - Ano.
- Inzulín? - Ano.
- Jo. - Bum!
- Tak se měj. - Pa.
Neoholil ses.
Oholím se později.
Kolegové lehký strniště přežijou.
Dobré ráno, tati.
- Dobré ráno. - Dobré ráno.
Vy jste pitomci.
Mňam.
Marku.
Marku!
Marku! Panebože.
Ne!
Něco nového?
Myslel jsem, že už jste na dovolené.
Na dovolené?
Včera si ji narychlo napsal.
Možná to mělo být překvapení.
Nemám ráda překvapení.
Já taky nevím.
Moc mě to mrzí, paní Blumová.
Nemohli jsme pro něj nic udělat.
Váš manžel zemřel.
Blumová, mrzí mě to.
- Mark byl… - Jo, byl.
Pojďte.
Co to děláš?
Nikdo jiný se ho nedotkne.
Mark by to nechtěl.
Mark by toho nechtěl spoustu.
Třeba umřít. To by rozhodně nechtěl.
S cizíma je to jiný.
Rezo, víš, co na tobě mám ráda?
Že dovedeš mlčet.
Slíbil jsi to!
Ty…
Vrať se, prosím.
Potřebuju tě.
Bez tebe to nedokážu.
Bez tebe nic nezvládnu.
Když o někoho blízkého
krutě a nesmyslně přijdeme,
vždy si právem klademe stejnou otázku.
Jak to mohl Bůh dopustit?
Odpověď je v Bibli.
Jan, 14:14.
„Tomáš mu řekl:
‚Pane, nevíme, kam kráčíš, tak jak můžeme znát cestu?‘
Ježíš odpověděl: ‚Já jsem cesta, pravda a život.
Nikdo nepřichází k Otci, pouze skrze mě.
Pokud mě skutečně znali, znali byste i mého otce.‘“
Upřímnou soustrast.
Blumová.
Zavolej, kdybys cokoliv potřebovala.
Kdykoliv.
Najdi toho řidiče. To potřebuju.
Najdeme ho. Slibuju.
Je to bohem zapovězené místo.
Bere nám všechno, co je nám drahé.
Bohem zapovězené místo.
To je dobrý, pane Theile.
Mrzí mě to.
Pojď, Gerdo, jdeme domů.
Jmenuju se Nela, ne Gerda.
Ano, jistě.
Jistě.
Promiň.
Zapovězené místo.
Přišel o dceru, když jí bylo 17. Od té doby se změnil.
HOTEL SCHÖNBORN RESTAURACE
Už jsou tady.
Nic nenajdou.
Doufejme.
PUCH STUBE
Blumová.
Jsem rád, že jste tady.
Všichni ostatní už tu jsou.
I paní Schönbornová, že?
Ano.
Sněhová královna osobně.
Bertl Puch všechno připravil sám.
Má drahá paní Blumová.
Byla to strašlivá nehoda.
Upřímnou soustrast.
Děkuju a vážím si toho, paní Schönbornová.
Nemáte za co.
Mark byl skvělý policista.
Bude nám chybět.
Všichni jsme tu jedna velká rodina.
Ano, velká rodina.
- Moc velká. - Ano.
A Mark patřil k našim nejlepším, že?
Upřímnou soustrast.
Udělám vše proto, abych vám pomohl.
Chtěli jsme tu s Markem oslavit desáté výročí.
Bohužel jsme nedostali rezervaci.
To mě mrzí.
Ujišťuji vás, že odteď dostanete stůl kdykoliv.
Omluvte mě.
Co to bylo?
Přeci jen chtějí provést audit.
Paní Schönbornová je hlavně obchodnice.
Bez ní by Bad Annenhof ani nebyl na mapě.
Jen krátce.
Mark pro mě nebyl jen kolega, na kterého byl spoleh.
Nejvíc ze všeho byl dobrý přítel.
Jedinečný člověk.
Jednou přišel poplach z bankomatu na Hauptplatzu.
Rychle jsme tam jeli a narazili na syrského uprchlíka
se šroubovákem v ruce.
Když nás uviděl,
okamžitě šroubovák pustil a natáhl ruce, abychom ho spoutali.
Ale Mark…
k němu přistoupil a začal s ním mluvit.
O jeho rodné zemi,
o tom, jak se mu daří a čím vším si musel projít.
Naslouchal mu.
A místo zatčení
ho Mark nakonec odvezl domů
a nabídl mu práci u své ženy.
A on tam pracuje dodnes.
Tebe se také zeptal, ale až potom, že?
Vždy viděl člověka, ne zločince.
Takoví lidé jsou vzácní.
Velmi vzácní.
Bude mi chybět.
- Na Marka. - Na Marka.
Díky.
Na Marka.
Zazpívejme našemu hrdinovi.
Jdeme.
Přestaň!
Omlouvám se.
Blumová. Chtěl jsem ti říct, že si umím představit,
jak těžké to pro tebe muselo dneska být.
S kolegy si toho moc vážíme.
Mimochodem, někdy se stav
a přivez Markovu služební zbraň.
Musí být pořád u vás.
Neměl ji s sebou?
Toho rána, myslím.
Není to zas tak důležité. Uvidíme se, jo?
Tak zatím.
Je to 43,50.
- Nahráváte 24/7? - Ano.
Už tu kvůli tomu byla policie?
Policie?
Ne.
Díky.
Zdravím, Blumová. Jak se vede?
Líp, kdyby někdo z týhle žumpy
hledal řidiče toho Roveru.
Hledáme ho pořád. Brzdné čáry…
Pořád?
A co bezpečnostní kamery ve vesnici?
Kamera na benzínce míří na cestu.
Nikdo z vás tam nebyl.
Uklidni se. To nepomůže.
Mám jít do novin? Pak budete jednat?
Taky ho chceme najít.
Taky?
To mi nepřijde.
Za tři týdny zapomenete, že vůbec existoval!
Ale já ti něco řeknu.
Já nepřestanu, dokud toho parchanta nenajdu.
Ahoj, to jsem já.
Zrovna tu byla Blumová.
Vyhrožuje, že půjde do novin.
Postarám se o to.
To se už zbavuješ Markových věcí?
Ne, hledám jeho služební zbraň.
Víš, kde je?
Ne.
VÝBĚR MÝTNÉHO BAD ANNENHOF LÍSTEK
Pohřební ústav Blumová.
Dobře.
Díky.
Kdo to byl?
Massimo se ptá, jestli chceš vyzvednout motorku.
Je u Jochena v garáži.
Na první pohled je to totálka.
Ale motor je v pořádku, stejně tak převodovka.
Dalo by se vyměnit všechno okolo.
Pokud chcete, do příštího týdne ji opravím.
Zaplatí se to z pojistky.
A kdo na ní bude jezdit?
Jo.
To taky nevím.
Dobře. Pojďme do toho.
Dobře. Tak mi to podepište pro policii a pojišťovnu.
Hned jsem zpátky.
Díky za pomoc tento týden. A že jsi přijel až z Tübingenu.
Mám dovolenou.
Skvělá dovolená v říši mrtvých.
Ve tvé říši.
Já jsem to dělala vždycky.
Nic jinýho jsem se nenaučila.
Na mrtvý si tak nějak zvykneš.
Ahoj.
Jdu zjistit, jak se vede.
Skvěle.
Dáme si kafe?
Jestli ti to pomůže.
Můžu se zeptat?
Jasně.
Nepodváděl mě Mark?
Co?
Neměl něco s jinou ženskou?
Ještě kávu?
Ne.
Volali jste si ráno před nehodou?
V kolik?
Asi v osm.
Možná jo.
Volali, nebo ne?
Už nevím.
Takže nevolali.
Proč?
No…
Měl dovolenou, o které jsem nic nevěděla, a…
v bundě jsem mu našla divný věci.
Jaký věci?
Třeba obal od mléčný čokoládky.
Obal od čokoládky?
Mark nesnášel laktózu, proč by si kupoval mléčnou?
Existuje milion důvodů, proč si člověk koupí mléčnou tyčinku.
Není to důkaz, že měl poměr.
Vím, že to se mnou není snadný…
a taková práce tě zatvrdí.
Neumím projevovat náklonnost.
Možná chtěl změnu.
Je to možné.
Našla jsi ještě něco?
Nebo je to všechno?
Ano.
Máš pravdu, jsem blázen.
Nejsi, ale Mark takovej nebyl.
Měl oči jenom pro tebe. Na jiný ženský se ani nepodíval.
To ví celý okrsek.
Vaše manželství
by nikdy neohrozil.
A já taky ne.
Kde je Tim?
Sakra.
Promiň, Time. Já už ani nevím, co je za den.
Nepotřebuju vyzvedávat, je mi už deset.
Máš to moc daleko. To říkal i táta.
Ale on už tu není.
Dobrý den.
Pamatujete si mě? Minulý týden mi umřel děda.
Jakobe. Ano, jistě. Proběhl pohřeb v pořádku?
Ano, jen babička se divila, že se děda tak zmenšil.
Ano, to se občas stane.
Jak se má Nela?
Je v pořádku.
Můžete jí to dát? Poznámky ze školy.
Na domácí úkoly. Jsme spolužáci.
Jasně.
Ano, jistě. To je od tebe moc hezké, díky.
Zítra jí bude líp.
- Nashle. - Ahoj, Jakobe.
Hej! Tady.
- Ne, sem ne! - Pozor!
Běžte!
Hej!
Vysmahni za svýma mrtvolama, Blumová!
Hej!
Vem to zpátky!
- Hej! - Blumová, ven!
Střed! Ne, střed. Střed!
Mami, co tu děláš?
Mám strach.
Jak můžeš hrát, když jsi tak nemocná?
Horečku nemáš.
Kdo mě práskl?
Proč jsi šla za školu?
Stejně to byly jen dvě hodiny.
Nechtělo se mi na náboženskou východu a poslouchat žvásty o Bohu.
Jsem volná! Hej!
Víš, že můžeme mluvit o všem.
Nechci o tom mluvit. Chci tátu zpátky.
Já taky. Ale jak to mám udělat?
Dělám tu práci 20 let a nikdo ještě z hrobu nevstal.
Co tam dělá?
Promiň, nemyslela jsem to tak.
Ale myslela.
Obě se musíme naučit, jak to zvládnout.
Já nechci. Já to nikdy nezvládnu, mami.
Pomoc!
Pomoc! Mami! Tati!
Co se stalo?
Já nevím.
Usnula jsem a rodiče si šli zaplavat.
Mami!
Uklidněte se.
Co mám dělat?
Umíte sama řídit loď?
Musíme to nahlásit hlídce.
- Spala jsem. - Jen klid.
- Můžu za to. - To nic.
- Je to moje… - To nic.
- Panebože. - To nic.
Jste úplně spálená.
Já jsem Mark.
Zůstanu s váma.
Nebojte se, pomůžu vám.
Haló?
Paní Blumová, nečekal jsem vás tak brzy.
Dobrá práce.
Není sezóna.
Všechno jde rychleji.
Jen co zasněží, staneme se otroky vleku.
Děláte pro Schönbornovy?
A kdo ne? Jezdím s rolbou.
Umíte na tom jezdit?
Mám řidičák. Jen je to už dávno.
Paní Blumová, počkejte.
Helmu.
19 ZMEŠKANÝCH HOVORŮ OD D
VOLÁM D
- Marku? - Ne, jsem jeho žena. Kdo jste?
Joe Blenk.
POZNÁMKY JOE BLENK
MARK (PŘED 7 DNY)
MUSÍŠ VYPADNOUT Z KLINIKY
BĚŽ DO TĚCH CHATEK
Haló?
Zdravím.
Znáte Marka?
Hej! Počkejte!
Hej!
Stůjte!
Hej!
Stůjte!
Chci s vámi jen mluvit!
Co chcete?
Přivedl vás sem Mark? Jsem jeho žena, rozumíte?
- Vy jste předtím volala? - Běžte.
Nikam nepůjdu!
Chci vědět, co se děje, sakra!
Jak se jmenujete?
Dunja.
Dunja. Blumová.
Mark nepřijde.
Já vím.
Nemůže.
Kde je? Kde je Mark?
Mark je mrtvý.
Co?
Měl nehodu. Na motorce.
Kdo? Kdo ho trefil?
Kdo ho srazil?
Zatím nevíme. Ujel od nehody. Zmizel.
To jsem nechtěla.
Nechtěla jste, aby umřel? Ale vy za to nemůžete.
Ano, můžu.
Ne! Byla to nehoda.
- Žádná nehoda. - Co?
Marka zabili.
Jací oni?
Řekla jsem všechno o Markovi a teď je mrtvý.
Lepší nic nevědět.
Ale ano, musím všechno vědět. Musím.
Omlouvám se.
Překlad titulků: Petra Babuláková