Apua!
Etkö mitannut häntä? Tämä ei voi olla oikein.
Taivutetaan jalkoja?
Ne ovat liian pitkät.
Pichlereillä ei ole varaa erikoismalliin.
Minä hoidan asian.
Herra Pichler, toivottavasti ette ole vihainen tästä.
En lainkaan. Mihin tarvitsisin sitä 15 senttiä?
NETFLIX ESITTÄÄ
Huomenta.
Milloin tulit kotiin?
Myöhään.
Sinä nukuit jo.
Oliko pitkä päivä?
Oli. Pitkä ja…
Hankala.
Kaipasin sinua.
Nousehan.
En halua. -Ylös nyt.
Vain tämä numero.
Ota rauhallisesti.
Palaan asiaan.
Kuka se oli? -Työasioita vain.
Mikä puhelin tuo on?
Sain uuden jutun.
Valmistaudun.
Miten onnistut pilaamaan paahtoleivät?
Se on taidetta, kultaseni. -Luovuta. Sitä varten meillä on isoisä.
Täytyy mennä, Tim.
Minulla on liikuntaa, ja pitää vaihtaa vaatteet.
Hei, iso tyttö. -Heippa.
Hei hei.
No niin. Voileipä? -Joo.
Läksyt? -Joo.
Insuliini? -Joo.
Mukavaa päivää. -Heippa.
Et ole ajanut partaa. -Ajan myöhemmin.
Kollegani kestävät pienen sängen.
Huomenta, isä.
Huomenta.
Olette ihan hölmöjä.
Mark.
Mark! Voi luoja!
Ei!
Onko uutisia?
Luulin, että olitte jo lomalla.
Lomallako?
Hän ilmoitti siitä eilen.
Ehkä sen piti olla yllätys.
En pidä yllätyksistä.
No, en tiedä.
Olen pahoillani, rouva Blum.
Emme voineet tehdä mitään muuta.
Miehenne menehtyi.
Blum, otan osaa.
Mark oli… -Niin oli.
Tulkaa.
Mitä sinä teet?
Kukaan muu ei koske häneen.
Mark ei haluaisi tätä.
Mark ei haluaisi montaa asiaa.
Esimerkiksi olla kuollut. -Se on erilaista vieraiden kanssa.
Reza, tiedätkö, mistä pidän sinussa eniten?
Että voit olla hiljaa.
Sinä lupasit!
Sinä…
Tule takaisin.
Tarvitsen sinua.
En pärjää ilman sinua.
En voi tehdä mitään ilman sinua.
Kun joku läheisemme -
viedään meiltä niin järjettömällä tavalla,
kysymme aivan oikeutetusti,
miksi Jumala antoi näin käydä.
Vastaus löytyy Raamatusta.
Johannes 14:5.
"Tuomas sanoi:
'Herra, emme tiedä, mihin sinä menet. Kuinka voisimme tuntea tien?'
Jeesus vastasi: 'Minä olen tie, totuus ja elämä.
Ei kukaan pääse Isän luo muuten kuin minun kauttani.
Jos te tunnette minut opitte tuntemaan myös Isäni.'"
Otan osaa.
Blum.
Jos tarvitset jotain, mitä vain, soita minulle.
Milloin vain.
Etsi sen Roverin kuljettaja. Sitä tarvitsen.
Me löydämme hänet. Lupaan sen.
On tämä Jumalan hylkäämä paikka.
Vie kaiken meille rakkaan.
Tämä Jumalan hylkäämä paikka!
Ei hätää, herra Theile.
Anteeksi.
Gerda, mennään kotiin.
Olen Nela, en Gerda.
Aivan.
Tosiaan.
Anteeksi.
Jumalan hylkäämä paikka.
Hän menetti tyttärensä, kun tämä oli 17. Hän ei koskaan toipunut.
He ovat täällä.
Eivät he löydä mitään.
Toivotaan.
PUCHIN KABINETTI
Hei, Blum.
Olen iloinen, että tulit.
Kaikki muut ovat täällä.
Jopa rouva Schönborn.
Tosiaan. Itse Lumikuningatar.
Bertl Puch valmisteli kaiken itse.
Rakas rouva Blum.
Mikä kamala onnettomuus.
Lämpimät osanottoni. Surunvalittelut.
Kiitos vaivannäöstä, rouva Schönborn.
Mielelläni.
Mark oli erinomainen poliisi.
Kaipaamme häntä.
Olemme yhtä suurta perhettä.
Kuin perhe, tosiaan.
Suuri. -Aivan.
Mark oli yksi parhaista.
Lämpimät osanottoni.
Teen parhaani tarjotakseni lohtua.
Halusimme juhlia täällä 10-vuotispäiväämme.
Emme saaneet varausta.
Olen pahoillani.
Vakuutan, että tästä lähtien saat pöydän milloin vain.
Suokaa anteeksi.
Mitä nyt? -He haluavat perehtyä asiaan huolella.
Suodaan anteeksi rouva Schönbornin liikevaisto.
Ilman häntä Bad Annenhof ei olisi edes kartalla.
Puhun lyhyesti.
Minulle Mark ei ollut pelkästään luotettava kollega.
Ennen kaikkea hän oli hyvä ystävä.
Erityinen henkilö.
Kerran saimme hälytyksen pääkadun pankkiautomaatista.
Menimme paikalle ja löysimme syyrialaisen turvapaikanhakijan -
ruuvimeisseli kädessään.
Nähdessään meidät -
hän pudotti ruuvimeisselin ja ojensi kätensä käsirautoja varten.
Mutta Mark -
lähestyi häntä ja alkoi puhua hänelle.
Hänen kotimaastaan,
siitä, miten hän pärjäsi ja mitä hän oli kokenut.
Hän kuunteli miestä.
Pidättämisen sijaan -
Mark vei hänet kotiin -
ja tarjosi hänelle töitä vaimonsa alaisuudessa.
Hän on siinä työssä yhä.
Hän kysyi sinulta, Blum, mutta vasta jälkikäteen.
Hän näki aina ensin ihmisen, ei rikollista.
Sellaiset ihmiset ovat harvinaisia.
Hyvin harvinaisia.
Kaipaan häntä.
Markille.
Kiitos.
Markille.
Lauletaan sankarillemme.
Lähdetään.
Lopeta!
Olen pahoillani.
Blum, halusin vain sanoa, että voin kuvitella,
miten vaikeaa oli tulla tänne tänään.
Kollegani ja minä arvostamme sitä.
Ehkä voit joskus tulla käymään ja tuoda Markin aseen.
Se on varmasti kotonanne.
Eikö hänellä ollut se mukanaan?
Sinä aamuna siis.
Ei se ole niin tärkeää. Nähdään.
Näkemiin sitten.
43,50.
Tallentaako tuo kellon ympäri? -Kyllä.
Onko poliisi käynyt täällä?
Poliisiko?
Ei.
Kiitos.
Hei, Blum. Miten voit?
Voisin paremmin, jos joku täällä etsisi Roverin kuljettajaa.
Etsimmehän me, koko ajan. Jarrutusjäljet… -Koko ajanko?
Entä kylän valvontakamerat?
Huoltoaseman kamera osoittaa päätielle. Kukaan ei ole käynyt siellä.
Rauhoitu. Tuo ei auta.
Otanko yhteyttä lehteen? Toimitteko sitten?
Mekin haluamme löytää sen paskiaisen. -Niinkö?
Enpä usko.
Kolmessa viikossa olette unohtaneet Markin.
Mutta kuulehan.
En lepää ennen kuin löydän sen paskiaisen.
Hei, minä täällä.
Rouva Blum kävi juuri.
Hän uhkaa ottaa yhteyttä lehteen.
Minä hoidan sen.
Laitatko jo Markin tavaroita pois?
En. Etsin hänen asettaan.
Tiedätkö, missä se on?
En.
MAITOSUKLAAPATUKKA
TIETULLI
Blumin hautaustoimisto.
Selvä.
Kiitos.
Kuka se oli?
Massimo kysyy, haluatko hakea Ducatin.
Se on Jochenin tallissa.
Ensi silmäyksellä näyttää ihan romulta.
Mutta moottori on täysin ehjä. Samoin voimansiirto.
Muiden osien vaihto ei ole ongelma.
Jos haluatte, saan sen kuntoon viikossa.
Vakuutus maksaa sen.
Kuka sillä ajaisi?
Niin.
En minäkään tiedä.
Hyvä on. Tehdään se.
Tarvitsen vain allekirjoituksenne poliisille ja vakuutusyhtiöön.
Palaan pian.
Kiitos avusta tällä viikolla. Ja siitä, että tulit Tübingenistä asti.
Olen lomalla.
Hieno loma kuolleiden valtakunnassa.
Sinun valtakunnassasi.
Olen aina tehnyt tätä.
Se on ainoa asia, minkä osaan.
Kuolleisiin tottuu jotenkin.
Hei.
Ajattelin vilkaista, miten voit.
Hyvin.
Mennäänkö kahville?
Jos se parantaa oloasi.
Saanko kysyä jotain?
Toki.
Tiedätkö, pettikö Mark minua?
Mitä?
Oliko hänellä toinen nainen?
Lisää kahvia? -Ei.
Soititko Markille sinä aamuna ennen onnettomuutta?
Mihin aikaan?
Noin kahdeksalta.
Mahdollisesti.
Soititko vai et?
En muista.
Et soittanut.
Miksi kysyt?
No…
En tiennyt mitään mistään lomasta ja…
Löysin hänen taskustaan outoja tavaroita.
Millaisia?
Esimerkiksi maitosuklaapatukan kääreen.
Suklaapatukanko?
Mark ei sietänyt laktoosia. Miksi maitosuklaapatukka?
Voihan sitä ostaa patukan monestakin syystä.
Se ei todista, että hänellä oli suhde.
Tiedän, etten ole aina helppo.
Ja työ voi kovettaa.
En ole hyvä osoittamaan kiintymystä. Ehkä hän halusi jotain muuta.
Se on mahdollista.
Löysitkö mitään muuta?
Vaiko vain sen?
Niin.
Olet oikeassa. Olen hullu.
Ei Mark ollut sellainen.
Hän näki vain sinut. Hän ei katsellut muita naisia.
Koko piiri tietää sen.
Teidän avioliittoanne -
hän ei olisi ikinä vaarantanut.
En minäkään olisi.
Missä Tim on?
Saakeli.
Anteeksi, Tim. En edes tiedä enää, mikä päivä on.
Ei minua tarvitse hakea. Olen kymmenen.
Matka on liian pitkä kävellä. Isänkin mielestä.
Ei hän ole enää täällä.
Hei, rouva Blum.
Muistatko minut? Isoisäni kuoli viime viikolla.
Jakob. Tietenkin. Toivottavasti hautajaiset menivät hyvin.
Mummi oli yllättynyt siitä, kuinka paljon ukki oli kutistunut.
Aivan. Niin käy joskus.
Miten Nela voi?
Ihan hyvin.
Antaisitko nämä muistiinpanot hänelle?
Olemme samalla luokalla.
Aivan.
Tietysti. Kiltisti tehty. Kiitos. Hän on varmaan huomenna jo terve.
Hei hei. -Heippa, Jakob.
Hei! Täällä.
Ei sinne! -Varo!
Liikettä!
Hei!
Painu ruumiiden pariin, Blum!
Pahus!
Peru sanasi!
Hei! -Blum, ulos!
Keskelle! Ei, keskelle.
Äiti, mitä teet täällä?
Olen huolissani.
Miten voit pelata, kun olet sairas?
Ei ole kuumetta.
Kuka juorusi?
Mikset ollut koulussa?
Olin poissa vain kahdelta tunnilta.
En halunnut kuunnella Jaungin jumalahöpinöitä uskonnossa.
Voimme puhua kaikesta.
En halua puhua. Haluan isän takaisin.
Niin minäkin, mutta miten se onnistuisi?
Olen tehnyt tätä 20 vuotta. Kukaan ei ole noussut kuolleista.
Mitä hän tekee tuolla?
Anteeksi, en tarkoittanut.
Tietenkin tarkoitit.
Meidän molempien on elettävä tämän kanssa.
En halua. En pysty siihen, äiti.
Apua!
Apua! Äiti! Isä!
Mitä tapahtui?
En tiedä.
Nukahdin ja vanhempani lähtivät uimaan.
Äiti!
Pysy rauhallisena. -Mitä minä teen?
Osaatko ajaa venettä?
On ilmoitettava satamavartiolle.
Minä nukuin. -Rauhoitu.
Syy on minun. -Ei hätää.
Minun… -Ei hätää.
Luoja! -Ei hätää.
Olet palanut auringossa.
Minä olen Mark.
Pysyn luonasi.
Minä autan sinua.
Huhuu.
Rouva Blum, en odottanut sinua näin aikaisin.
Hyvää työtä.
Ei ole sesonkiaika. Kaikki käy nopeasti.
Kun sataa lunta, funikulaari orjuuttaa meidät.
Teetkö töitä Schönborneille? -Kuka ei? Ajan lumikissoja.
Osaatko ajaa tällä?
Minulla on kortti, mutta siitä on aikaa.
Rouva Blum, odota.
Kypärä.
19 PUHELUA TULLUT: D
SOITETAAN
Mark? -Ei, hänen vaimonsa. Kuka sinä olet?
Joe Blenk.
VIESTIT: JOE BLENK
MARK (7 PÄIVÄÄ SITTEN): SINUN PITÄÄ POISTUA KLINIKALTA
MENE NÄILLE MÖKEILLE
Huhuu.
Hei.
Tunnetko Markin?
Hei! Odota!
Hei!
Pysähdy!
Hei!
Pysähdy!
Haluan vain puhua.
Mitä haluat?
Toiko Mark sinut tänne? Olen hänen vaimonsa.
Sinäkö olit puhelimessa? -Mene!
En mene!
Haluan tietää, mistä on kyse.
Mikä nimesi on?
Dunja.
Dunja. Blum.
Mark ei tullut.
Tiedän.
Ei hän voi.
Missä hän on?
Mark on kuollut.
Mitä?
Se oli onnettomuus. Moottoripyörällä.
Kuka? Kuka ajoi?
Kuka häneen törmäsi?
Emme tiedä vielä. Kuljettaja pakeni.
En halunnut sitä.
Markin kuolemaako? Ei se ole sinun syytäsi.
On, minun syytäni.
Ei! Se oli onnettomuus.
Ei onnettomuus. -Mitä?
He tappoivat Markin.
Ketkä he?
Kerroin kaiken Markista, ja nyt hän on kuollut.
Parempi, ettet tiedä.
Minun pitää saada tietää kaikki.
Olen pahoillani!
Tekstitys: Teija Kuivalainen