‫אומרים שרק כשמאבדים הכול‬
‫מבינים מה באמת חשוב.‬
‫הבעיה היא שעד אז זה עשוי להיות מאוחר מדי.‬
‫אלוהים סולח לנו על חטאינו.‬
‫אני לעולם לא אסלח לרוצח של בעלי.‬
‫- המתים של בלום -‬
‫יותר מהר. כן.‬
‫נלה.‬
‫אני יודעת. בלי טלפון ליד השולחן.‬
‫היא לא ליד השולחן.‬
‫אל תתערב.‬
‫שימי אותו בצד בזמן שנאכל, טוב?‬
‫כן. אבל אנחנו עוד לא אוכלים.‬
‫זה בטח משהו חשוב.‬
‫מי זה?‬ ‫-אימא!‬
‫לדעתי יש לה חבר.‬
‫גם לדעתי.‬ ‫-היי.‬
‫חשבתי שנוכל ללכת מחר יחד לבית הקברות.‬
‫בטח.‬
‫מתי רזה מגיע?‬
‫אני לא יודעת. בטח בקרוב.‬
‫הינה, תודה.‬ ‫-בהחלט.‬
‫בבקשה.‬
‫תודה.‬
‫סיימתי. אני יכול לעלות למעלה?‬ ‫יש לי מפגש משחק.‬
‫כל כך מאוחר?‬ ‫-אנחנו בחופש.‬
‫בסדר, אבל רק עד תשע.‬
‫אימא…‬ ‫-כן.‬
‫ואת, שימי את הטלפון בצד.‬
‫היי, הנה אתה! מה לקח כל כך הרבה זמן?‬
‫תוכלי לעזור לי עם גברת קונצ'יק?‬
‫שוב הזרוע שלך?‬ ‫-מה?‬
‫כן, נכון.‬
‫מייד נחזור.‬
‫מה קרה?‬
‫רזה?‬
‫יש לנו בעיה.‬
‫עם קונצ'יק?‬ ‫-לא.‬
‫עם סאטלר.‬ ‫-סאטלר?‬
‫זה היה לפני שנתיים.‬
‫עברתי עכשיו ליד בית הקברות.‬
‫בלאקיץ' חפר את הקבר.‬
‫משהו על סכסוך ירושה והשוואת דנ"א.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫כשהם יפתחו את הארון מחר,‬
‫את זוכרת את מי הכנסת לשם עם סאטלר?‬
‫אולי אדווין שנבורן? אני לא זוכרת.‬
‫זה יכול להיות גם ברטל פוך. אין לי מושג.‬
‫ועכשיו?‬
‫ארבע.‬
‫שיט. חמש.‬
‫שש.‬
‫לעזאזל.‬
‫צריך ללכת.‬
‫לא לקחתי הכול.‬
‫שבע.‬
‫שמונה.‬
‫שיט.‬
‫משהו חסר.‬
‫מאוחר מדי. בואי.‬ ‫-לעזאזל.‬
‫רוץ!‬
‫לעזאזל!‬ ‫-לא נראה לי שהם ראו אותנו.‬
‫אבל לא לקחתי הכול.‬ ‫-מה חסר?‬
‫הראש, בוודאות. אנחנו צריכים לחזור.‬ ‫-בלום!‬
‫מה? אני לא רוצה לבלות את שארית חיי בכלא.‬
‫קצין בית המשפט ייקח מחר דגימת דנ"א מהגופה.‬
‫אם את לא מצאת כלום, גם הם לא.‬
‫כן. או שעכשיו הם יבדקו טוב יותר‬ ‫כי מישהו היה בקבר.‬
‫לעזאזל!‬
‫המשטרה עדיין לא מצאה כלום.‬
‫אסע אחר כך לבית הקברות ואשאל את בלאקיץ'.‬
‫מה נעשה אם הם ימצאו את שאר חלקי הגופה?‬
‫- משטרה -‬
‫היי.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫ואתם בטוחים שהחלקים האלה‬ ‫לא שייכים לגופה הקבורה?‬
‫לא, הם היו בארון הקבורה כתוספת, אפשר לומר.‬
‫יש עדה שראתה מישהו‬ ‫בבית הקברות אתמול בלילה?‬
‫כן, גברת הופר. היא גרה ממש ליד בית הקברות.‬
‫היא ראתה מישהו עומד ליד הקבר.‬
‫השאלה היא האם האדם הזה‬ ‫רצה להכניס פנימה את חלקי הגופה‬
‫או שהפריעו לו בזמן שהוא ניסה להוציא אותם.‬
‫נוכל לזהות את חלקי הגופה‬ ‫באמצעות בדיקות דנ"א,‬
‫אבל אנחנו צריכים דגימה להשוואה.‬
‫והעטיפה?‬ ‫-פלסטיק.‬
‫חלקי גופה עטופים בפלסטיק. זה היה רצח?‬
‫טוב, אתה יכול לחיות מצוין עם יד כרותה.‬
‫או יותר נכון, בלי אחת.‬
‫קשה יותר בלי גולגולת.‬
‫אתם יודעים כמה זמן עבר‬ ‫מאז שהחלקים האלה הופרדו?‬
‫שנתיים, לפי המעבדה לזיהוי פלילי.‬ ‫-הפלסטיק האט את הריקבון.‬
‫לעזאזל.‬
‫סבינה, תוכלי בבקשה להתקשר למשטרה הפדרלית?‬ ‫-אוקיי.‬
‫- המשטרה הפדרלית -‬
‫שנלך?‬
‫לאן?‬ ‫-ברצינות?‬
‫מה…‬
‫שכחת.‬ ‫-לראות את אבא וסבא.‬
‫אוי לא.‬ ‫-את לא יכולה ללכת לבית הקברות.‬
‫למה?‬ ‫-כי אני צריכה לעבוד.‬
‫אני אחליף בגדים ואבוא איתכם.‬
‫לא, טים ואני נלך לבד.‬
‫נלה.‬ ‫-אבל אנחנו יכולים…‬
‫קדימה.‬
‫לעזאזל.‬
‫היה נחמד אם גם אימא הייתה באה.‬
‫כן, אבל היא לא.‬
‫נוכל להביא את רזה מתישהו.‬
‫אתה חושב שאבא יאהב את זה?‬
‫למה לא? אבא אהב את רזה.‬
‫אתה לא מבין כלום, נכון?‬
‫למה אנחנו עדיין באים הנה?‬
‫זה לא יחזיר אף אחד מהם.‬
‫אני הולכת לפגוש מישהו, טוב?‬
‫אני אמור ללכת הביתה לבד?‬ ‫-כן.‬
‫סליחה.‬
‫תודה.‬
‫גברת ולנר. עבר הרבה זמן.‬
‫שנתיים?‬ ‫-רק שנתיים?‬
‫זה השוטר למברט.‬
‫דניאל, זאת גברת ולנר מהמשטרה הפדרלית.‬
‫אין גופה, אין רצח. זה מה שאמרת אז.‬
‫כן. לעת עתה, זה רק ניחוש‬ ‫שחלקי הגופה שייכים לאדווין שנבורן.‬
‫בגלל הטבעת.‬
‫נקבל את תוצאות בדיקת הדנ"א היום או מחר.‬
‫היום.‬
‫לא מצאנו כלום‬ ‫על החלק החיצוני של הגולגולת העטופה.‬
‫אני לא מאמין שמאסימו‬ ‫יכול היה להרוג ולבתר מישהו.‬
‫לדעתך זה היה השוטר שלך?‬ ‫-בהחלט. הוא נעלם ללא עקבות.‬
‫עברתי שוב על התיקים.‬ ‫בזמנו, החשודה העיקרית הייתה הקברנית.‬
‫וקברנית יכולה בקלות להיפטר מגופה כאן.‬
‫גברת ולנר, היית שם. חקרנו אותה יחד.‬
‫היא הייתה האדם האחרון‬ ‫שראה את אדווין שנבורן בחיים.‬
‫כן, רק מפני שהיא…‬ ‫-היא נתנה לו לצלם אותה בתחתונים.‬
‫כן, נכון.‬ ‫-ואז הוא נעלם.‬
‫זאת גברת ולנר.‬
‫היי. התגעגעת אליי?‬
‫היי!‬
‫לא התראינו כבר 24 שעות.‬ ‫ברור שהתגעגעתי אלייך.‬
‫זה נצח, נכון?‬
‫מה אמרת לאימא שלך הפעם?‬
‫כלום.‬
‫"כלום". אז אני כלום בשבילך, נכון?‬
‫בחייך. היא פשוט מוזרה.‬
‫תעצמי עיניים.‬
‫אוקיי.‬
‫עכשיו תושיטי ידיים.‬
‫אפשר?‬ ‫-כן.‬
‫זה מוצא חן בעינייך?‬
‫- אלכס ונלה -‬
‫- לנצח -‬
‫לנצח זה הרבה זמן.‬
‫ככה את מגיבה למתנה שלי?‬
‫לא. אלכס, זה ממש מתוק.‬
‫אז זה מוצא חן בעינייך?‬
‫תודה. זה משמח אותי מאוד.‬
‫אני שמח.‬
‫בשנים האחרונות הוספנו‬ ‫כמעט 80 קילומטרים של מסלולי סקי.‬
‫חמישה מלונות נבנו.‬
‫שלושה מהם של ארבעה כוכבים,‬ ‫קטגוריה שמתאימה למשפחות,‬
‫ושני מלונות יוקרה של חמישה כוכבים,‬ ‫שמציעים חדרים מרווחים ללקוחותיכם.‬
‫עשינו הכול כדי להפוך‬ ‫את באד אננהוף לשם נרדף לספורט,‬
‫גם בחורף וגם בקיץ.‬
‫אם תסלחו לי לרגע.‬
‫אולי נענה על כמה שאלות?‬ ‫-בהחלט. בבקשה.‬
‫יופי, אז אגש ישר לעניין.‬
‫שמענו שיש בעיות עם האישורים.‬ ‫-אין בעיות…‬
‫למה פרצוף כזה, וילי?‬
‫הרגע הגעתי מבית הקברות.‬ ‫אני לא יודע אם שמעת.‬
‫לא. מה?‬
‫מצאנו חלקים של גופה נוספת בארון קבורה.‬
‫ועל יד אחת הייתה…‬
‫הייתה טבעת חותם.‬
‫אדווין שלי?‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫לפחות אוכל לקבור אותו עכשיו.‬
‫כן.‬
‫תהיה חקירת רצח, כמובן.‬
‫המשטרה הפדרלית כבר כאן.‬
‫אני אעדכן אותך במצב החקירה.‬
‫אבל כדי להיות בטוח במאה אחוז‬ ‫שזה באמת אדווין,‬
‫נצטרך דגימת דנ"א ממך.‬ ‫-כן.‬
‫אני אעשה זאת.‬
‫סליחה, גברת קונצ'יק. אין לי ברירה.‬
‫זה בסדר. אני רזה.‬
‫"הבלרינה שלי", כך היינריך היה קורא לי.‬
‫אני מקווה שאראה אותו שוב בקרוב.‬ ‫-גם אני מקווה.‬
‫זהו. נגמר.‬
‫כלום לא נגמר.‬
‫את לא באמת מאמינה‬ ‫שאי פעם תיפטרי ממה שעשית.‬
‫אין לך מושג עם מי יש לך עסק.‬
‫מי הרג את בעלי?‬
‫מי?‬
‫לא ידעתי איך את אוהבת את הקפה שלך, אז…‬
‫תודה. שחור.‬
‫אני צריכה גם גישה לאינטרנט.‬ ‫-כן, אני אדאג לזה מייד.‬
‫איפה מר דנצברגר?‬ ‫-עם גברת שנבורן, למיטב ידיעתי.‬
‫חבר'ה, אני כבר מגיע.‬
‫שלום, דודה יוהנה.‬ ‫-בוא, אני אסיע אותך הביתה.‬
‫יש לי תוכניות.‬ ‫-תיכנס לרגע.‬
‫אני נכנס לאוטו לרגע.‬
‫טוב לראות אותך שוב.‬
‫נהנית עם החברים שלך?‬
‫כן, היה טוב.‬
‫ידעתי.‬
‫אל תדאג, אני לא מרגלת אחריך.‬
‫זה רק צירוף מקרים‬ ‫שראיתי אותך עם הבת של גברת בלום.‬
‫כן. אני מחבב אותה.‬ ‫כלומר, אנחנו מחבבים זה את זה.‬
‫זה נחמד.‬
‫בקרוב תהיה בוגר.‬
‫זה אומר שתצטרך להחליט החלטות קשות,‬ ‫ולכל החלטה יש השלכות.‬
‫אני לא מבין למה את מתכוונת.‬
‫משפחת בלום שונה מאיתנו.‬
‫יש שמועות על אימא של נלה.‬ ‫זה לא טוב אם יראו אותך איתה.‬
‫מבלי לעשות ויתורים,‬
‫משפחת שונברן לא הייתה מגיעה לאן שהגיעה.‬
‫אתה מבין למה אני מתכוונת?‬
‫אני חייב ללכת.‬
‫ככה. ואז…‬
‫לא, ככה. ו…‬
‫בסדר. לך.‬
‫תסבח אל ח'יר.‬
‫ואנת ביחייר.‬
‫זה רק עניין של זמן‬ ‫עד שהמשטרה תגיע ותהרוס הכול.‬
‫הכול היה בסדר במשך שנתיים.‬
‫אני לא רוצה ללכת לכלא.‬ ‫אני לא רוצה שהילדים שלי יחוו את זה.‬
‫הם לא.‬
‫אם הם יחקרו אותנו,‬ ‫ההצהרות שלנו יהיו תואמות.‬
‫- נלה: לכאן הייתי רוצה להגיע‬ ‫לאחר סיום הלימודים. תבוא איתי? -‬
‫- אלכס: נראה. -‬
‫- נלה: נלה ואלכס לנצח? -‬
‫- אלכס: כן. אבל קיבלתי את ההתמחות כאן.‬ ‫עם דודה שלי. -‬
‫- נלה: אז לנצח זה לא הרבה זמן, נכון? -‬
‫הוא כבר הגיע?‬
‫יכולתי לטפל בזה בעצמי.‬ ‫-אני רוצה שזאת תהיה עבודה מבחוץ.‬
‫אני יודע שאת יכולה להתמודד עם זה,‬ ‫אבל אני צריך אותך כאן.‬
‫ברינר הוא מקצוען.‬
‫נקי ושקט.‬
‫החבר שלנו דמיאן מצפה לראות אותך.‬
‫בוס, בבקשה.‬
‫היו שם פתחי אוורור.‬
‫והיה להם מספיק מים.‬
‫מה אנחנו עושים פה?‬
‫מה? מה?‬
‫אנחנו עושים עסקים.‬
‫אבל אם אתה מקלקל את הסחורה, אני מפסיד כסף.‬
‫קשה להשתמש במתים כעובדים.‬
‫זו לא הייתה אשמתי.‬
‫אני לא אסבול עבודה רשלנית.‬ ‫אחרת כל אחד יעשה מה שבא לו.‬
‫בבקשה.‬
‫כן?‬
‫וזה בטוח?‬
‫טוב.‬
‫תעשי את זה ככה שיראו.‬
‫תמר. בבקשה תפסיקי.‬
‫בבקשה תפסיקי.‬
‫לא, בבקשה.‬
‫לא. לא, בבקשה.‬
‫בבקשה לא!‬
‫לא! בבקשה!‬
‫נוכל לבחון איך ניתן לחסוך‬ ‫במרכז הבריאות והספא.‬
‫בהחלט לא. לא יהיה כאן שלג בעוד עשר שנים.‬
‫בריאות וספא זה פוליסת הביטוח שלנו.‬ ‫בבקשה תחסכו על משהו אחר.‬
‫העיקר הוא שנסיים את בניית המלון.‬
‫תסלחו לי לרגע.‬ ‫-בהחלט.‬
‫איזו הפתעה נהדרת. מר סרקיסיאן.‬
‫תנחומיי על מות בנך.‬
‫השמועה מתפשטת מהר.‬
‫תודה.‬
‫זה יגרום לבעיות עבורנו?‬
‫אני שולטת במצב.‬
‫הם לא ימצאו דבר.‬
‫אני יכול לסמוך עלייך?‬
‫המלון החדש הוקפא?‬
‫ממתי אתה מקשיב לשמועות?‬
‫תפתרי את הבעיה. אחרת אני אפתור אותה.‬
‫אוכל להשתמש בחברת בנייה נוספת,‬ ‫ואז נפתח בעוד שלושה שבועות‬
‫ונוכל להתחיל לקבל הזמנות בשבוע הבא.‬
‫ארוחת הערב מוכנה.‬
‫נלה!‬
‫איפה היא?‬ ‫-למעלה, כנראה.‬
‫נלה!‬
‫וואו.‬
‫קרה משהו?‬
‫את יפהפייה.‬
‫הכול בסדר, אימא?‬
‫עם מי את נפגשת?‬
‫עם "זה לא עניינך".‬
‫אני צריכה ללכת.‬ ‫-מתי את חוזרת?‬
‫אני עוד לא יודעת.‬
‫תשלחי לי הודעה מדי פעם? כדי שאדע שאת בסדר?‬ ‫-כן, אם אזכור.‬
‫גם אנחנו צריכים ללכת. קדימה.‬
‫לאן?‬
‫אבא של דניאל לוקח אותנו לבקתת הסקי.‬
‫אימא.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-בוא נלך.‬
‫טיפלת בבקשה שלי?‬
‫אין לנו מניע או ראיות מהותיות נגד האישה.‬ ‫אי אפשר פשוט לעצור אותה.‬
‫חלקי הגופה היו בארון שהיא הכינה לקבורה.‬
‫סביר להניח שהם שייכים לאחד הגברים‬ ‫שדווחו כנעדרים לפני שנתיים.‬
‫"סביר להניח" זה לא מספיק בשביל צו מעצר.‬ ‫אני זו שאעמוד מול השופט.‬
‫אני לא חושבת שגברת בלום תבוא איתי מרצונה.‬
‫נסי לבקש יפה.‬ ‫אולי היא תבוא כדי להבהיר את אי ההבנות.‬
‫טוב, אנסה.‬
‫רזה?‬
‫מה אתה רוצה?‬
‫לך תזדיין!‬
‫בלום?‬
‫כאן.‬
‫מה קרה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫איה.‬
‫היה במשרד בחור שחיפש משהו.‬
‫ונלחמנו.‬
‫הוא ברח.‬ ‫-זיהית אותו?‬
‫אנחנו צריכים לחטא את זה.‬
‫פצעתי אותו.‬
‫אולי עדיף שאעזוב.‬
‫זה יהיה בטוח יותר לכולנו.‬
‫לא כדאי להילחץ.‬
‫אם תיעלמי, את רק תיראי חשודה.‬
‫נסתדר.‬
‫יחד.‬
‫זהו זה.‬
‫כמה זמן זה ייקח?‬ ‫-נהיה זריזים.‬
‫אוכל לראות אותו?‬
‫אני לא חושב שזה רעיון טוב.‬
‫אני צריכה לראות אותו עוד פעם אחת.‬
‫השרידים שלו עדיין‬ ‫במעבדה לזיהוי פלילי באינסברוק.‬
‫אני אהיה איתך בקשר כשהם יסיימו איתם.‬
‫תיכנסו!‬
‫תודה רבה, גברת שנבורן.‬ ‫כמו שאמרתי, אהיה בקשר.‬
‫כן?‬
‫אנחנו מביאים את גברת בלום לחקירה.‬
‫שלום.‬
‫- אדווין שנבורן -‬
‫- טבעת חותם‬ ‫א. שנבורן -‬
‫זה לא היה צירוף מקרים.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫זאת אומרת שהשוד וההוצאה מהקבר‬ ‫קשורים איכשהו.‬
‫תחשבי על זה. מי היה יכול לגלות כל כך מהר?‬
‫אנחנו גרים בכפר, לא? גברת שנבורן, למשל?‬
‫ממש לא בטוח שהם יקשרו את זה אלייך.‬
‫שיט.‬
‫המשטרה הפדרלית. אני ולנר. זה השוטר למברט.‬
‫מר שאדיד?‬ ‫-כן?‬
‫עלינו לדבר איתך ועם גברת בלום.‬
‫גברת בלום לא פנויה כרגע.‬
‫נוכל להיכנס?‬ ‫-במה בדיוק מדובר?‬
‫אני רוצה לדבר על זה איתך ועם גברת בלום.‬
‫כן? מה העניין?‬
‫נפגשנו בעבר.‬
‫ולנר, המשטרה הפדרלית.‬ ‫-כן, אבל זה היה מזמן.‬
‫עלו כמה שאלות‬ ‫בנוגע למותו של אדווין שנבורן.‬
‫אנו מבקשים משניכם לבוא איתנו.‬ ‫-מוות?‬
‫יש לך צו מעצר?‬ ‫-אני לא צריכה צו לחקירה.‬
‫כן, בסדר. אנחנו נבוא. זו לא בעיה.‬
‫והילדים?‬ ‫-לדעתי אי ההבנה הזאת תיפתר מהר, נכון?‬
‫המהירות שבה היא תיפתר תלויה אך ורק בכם.‬
‫אז אתקשר לבת שלי מהר.‬
‫נפצעת?‬
‫כן, ממכסה של ארון מתים. מקצוע מסוכן.‬
‫נלה, רזה ואני לא נהיה פה כשתחזרי.‬
‫אל תדאגי, בסדר?‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫- תוכנית ב' -‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫כן…‬
‫כן. לא הייתי בטוח שתבואי.‬
‫גם אני לא.‬
‫אני מצטער על אתמול.‬
‫לא, אני מצטערת.‬ ‫לא התכוונתי להתנפל עליך ככה.‬
‫טוב, ניו זילנד נשמעת נהדר.‬
‫בוא נלך. בוא.‬
‫בינתיים אני עוד פה.‬
‫תוצאות הדנ"א של גברת שנבורן חזרו?‬ ‫-הן אמורות להגיע מחר.‬
‫אני אתחיל בכל מקרה.‬
‫לא נוכל להחזיק אותה כאן לזמן רב‬ ‫בלי צו מעצר.‬
‫שנינו יודעים מה יהיה כתוב בתוצאות.‬
‫כן, אבל גם אם יש התאמה,‬ ‫זה ממש לא מספיק כדי להאשים אותה.‬
‫לחקור אותה.‬
‫המפקחת,‬
‫את לא יכולה פשוט לבוא הנה ולעשות בלגן.‬
‫כן, אני יכולה. זו העבודה שלי.‬
‫ואם הכול יהיה בסדר, אעזוב.‬
‫תרגום כתוביות: נירית שינמן‬