Det sägs att det är först när man har förlorat allt
som man inser vad som verkligen betyder nåt.
Problemet är att då kan det vara för sent.
Gud förlåter våra synder.
Jag förlåter aldrig min mans mördare.
DÖDENS HÄRSKARINNA
Snabbare. Ja.
-Nela… -Jag vet. "Inga mobiler vid bordet."
-Hon sitter inte vid bordet. -Lägg dig inte i.
-Lägg undan den när vi äter. -Ja. Men vi äter inte än.
Det måste vara viktigt.
-Vem är det? -Mamma!
Hon har nog en pojkvän.
-Det tror jag också. -Hallå!
Imorgon kanske vi kan besöka kyrkogården tillsammans?
Ja.
När kommer Reza?
Jag vet inte. Snart, tror jag.
-Här, tack. -Javisst.
Varsågod.
Tack.
Jag är klar. Får jag gå upp? Jag har en spelsession planerad.
-Så här sent? -Vi har lov.
Okej, men bara till 21.
-Mamma… -Ja.
Lägg undan mobilen.
Där är du. Vad tog så lång tid?
Kan du hjälpa mig med fru Konczyk en stund?
-Är det din arm igen? -Va?
Ja, just det.
Vi kommer snart.
Vad står på?
Reza?
Vi har ett problem.
-Med Konczyk? -Nej.
-Med Sattler. -Sattler?
-Det var för två år sen. -Jag passerade nyss kyrkogården.
Blakic grävde upp en grav där.
Det var nåt om att jämföra dna för en arvstvist.
Fan.
När de öppnar kistan imorgon,
minns du vem du lade dit med Sattler?
Kanske Edwin Schönborn? Jag minns inte. Det kan ha varit Bertl Puch. Jag vet inte.
Och nu?
Fyra.
Jäklar. Fem.
Sex.
Fan.
Vi måste dra.
Jag har inte allt.
Sju.
Åtta.
Jäklar.
Nåt saknas.
För sent. Kom nu.
Fan.
Spring!
-Jäklar! -Jag tror inte att de såg oss.
-Men jag fick inte allt. -Vad saknas?
-Definitivt huvudet. Vi måste tillbaka. -Blum!
Vadå? Jag vill inte sitta inburad resten av livet.
I morgon tar de dna-prov från kroppen.
Om du inte hittade nåt gör inte de heller det.
Eller så tittar de noggrannare nu när nån varit i graven.
Fan!
Polisen har inte hittat nåt än.
Jag åker till kyrkogården senare och fråga Blakic.
Vad gör vi om de hittar resten av kroppsdelarna?
Hej.
-Hej. -Hej.
Är ni säkra på att de här delarna inte tillhör den begravda kroppen?
Nej, de låg i kistan. Bonusmaterial, så att säga.
Och det finns ett vittne
som såg nån smyga omkring på kyrkogården igår kväll?
Ja, fru Hofer. Hon bor precis vid kyrkogården.
Hon såg nån stå vid graven.
Frågan är om personen ville lägga i kroppsdelarna
eller avbröts under ett försök att ta ut dem.
Vi kan identifiera kroppsdelarna med dna-test,
men vi behöver ett prov att jämföra med.
-Och plasten? -Cellofan.
Kroppsdelar insvepta i cellofan. Var det mord?
Tja, man kan leva med en avhuggen hand. Eller snarare utan en.
Huvudet? Det är svårare.
Vet ni hur länge sen delarna separerades?
-Två år, enligt kriminalteknikerna. -Cellofanet har saktat ner nedbrytningen.
Jäklar.
Sabine, kan du ringa kriminalunderrättelsetjänsten?
Okej.
KRIMINALUNDERRÄTTELSETJÄNSTEN
Ska vi åka?
-Vart? -Seriöst?
Vad…
-Du glömde. -Vi skulle besöka pappa och morfar.
-Nej. -Du kan inte gå till kyrkogården.
-Varför inte? -För att jag måste jobba.
Jag byter om och följer med er.
Nej. Tim och jag går själva.
-Nela. -Men vi kan…
Kom nu.
Fan.
-Det vore trevligt om mamma var med oss. -Ja, men det är hon inte.
Vi kan ta med Reza nån gång.
-Tror du att pappa skulle gilla det? -Varför inte? Pappa gillade Reza.
Du fattar inte, va?
Varför kommer vi ens hit?
De kommer inte tillbaka.
Jag ska träffa nån, okej?
-Ska jag ta mig hem själv? -Ja.
Ursäkta mig.
Tack.
Fru Wallner. Det var ett tag sen.
-Två år? -Bara två?
Det här är Lambert.
Daniel, det här är Wallner från kriminalunderrättelsetjänsten.
"Ingen kropp, inget mord." Det sa du förut.
Ja. Just nu är det bara en magkänsla
att kroppsdelarna tillhör Edwin Schönborn.
På grund av ringen.
Vi får resultaten från dna-testet idag eller imorgon.
Idag.
Vi hittade inget på utsidan av den inplastade skallen.
Jag hade aldrig trott att Massimo kunde döda och stycka nån.
-Tror du att det var din kollega? -Ja, absolut. Han försvann spårlöst då.
Jag gick igenom filerna igen.
Den huvudmisstänkte var begravningsentreprenören.
En begravningsbyrå skulle lätt kunna göra sig av med en kropp här.
Du var med mig då. Vi förhörde henne tillsammans.
Hon var den sista som såg Edwin Schönborn vid liv.
Ja, för att hon…
Hon lät honom fotografera henne i underkläderna.
-Ja, det stämmer. -Sen försvann han.
Det är kommissarie Wallner.
Hej. Har du saknat mig?
Hej!
Vi har inte setts på ett dygn. Självklart har jag saknat dig.
En evighet, visst?
-Vad sa du till din mamma den här gången? -Inget alls.
"Inget." Så jag är "inget" för dig?
Kom igen. Hon är bara konstig.
Blunda.
Okej.
Håll ut händerna.
-Får jag titta? -Ja.
Gillar du det?
FÖR EVIGT
"För evigt" är ganska länge.
Är det din reaktion på min gåva?
Nej. Alex det är jättegulligt.
Så du gillar det?
Tack. Jag gillar det.
Det gör mig glad.
De senaste åren har vi lagt till nästan 80 km skidbackar.
Fem hotell har byggts.
Tre av dem i den fyrstjärniga, familjevänliga kategorin
och två femstjärniga lyxhotell, vilket ger gott om plats för era kunder.
Vi har gjort allt för att göra Bad Annenhof synonymt
med både vinter- och sommaridrotter.
Ursäkta mig ett ögonblick.
-Vi kanske kan ta några frågor? -Absolut.
Bra, då kör jag igång direkt.
Vi har hört att det är problem med tillstånden.
Det är inga problem…
Varför den minen, Willie?
Jag kommer från kyrkogården. Jag vet inte om du har hört?
Nej. Vad?
Vi har hittat delar av ett annat lik i en kista.
Och på en hand satt det…
Där satt en signetring.
Min Edwin?
Jag beklagar verkligen.
-Jag kan åtminstone begrava honom nu. -Ja.
Det blir förstås en mordutredning.
Kriminalpolisen är redan på plats.
Jag håller dig uppdaterad om utredningen.
Men för att vara 100% säkra på att det verkligen är Edwin
behöver vi ett dna-prov från dig.
Ja.
Det går bra.
Förlåt, fru Konczyk. Det finns inget annat sätt.
Det är okej. Jag är slank.
"Min ballerina", brukade Heinrich kalla mig.
Förhoppningsvis får jag se honom snart igen.
Det hoppas jag också.
Så. Färdigt.
Inget är färdigt.
Du tror väl inte att du kan göra dig av med det du gjorde?
Du har ingen aning om vem du har att göra med.
Vem dödade min man?
Vem?
Jag visste inte hur du vill ha det, så…
Tack. Svart.
Jag behöver wifi också.
Ja, jag fixar det direkt.
-Var är herr Danzberger? -Med fru Schönborn, så vitt jag vet.
Jag kommer strax.
-Hej, faster Johanna. -Hoppa in, jag skjutsar hem dig.
-Jag har andra planer nu. -Hoppa in en stund.
Jag måste hoppa in en stund.
Kul att se dig igen.
Hade du kul med dina vänner?
Ja, det var bra.
Jag såg det.
Lugn, jag spionerar inte på dig.
Det var en ren slump att jag såg dig med fru Blums dotter.
-Ja. Jag gillar henne. Vi gillar varandra. -Vad fint.
Du är snart vuxen. Det innebär att du måste fatta svåra beslut.
Och varje beslut har konsekvenser.
Jag vet inte vad du menar.
Familjen Blum är inte som oss.
Det går rykten om Nelas mamma.
Det är inte bra om du ses med henne.
Utan uppoffringar hade vi Schönborns inte tagit oss till där vi är nu.
Förstår du vad jag menar?
Jag måste gå.
Gör så här. Och sen…
Nej, så här. Och…
Okej. Gå nu.
Tesbah ala khair… Khair.
Wa enta bikhair.
Det är en tidsfråga innan polisen dyker upp och vänder allt upp och ner.
Allt var bra i två år.
Jag vill inte buras in. Mina barn ska inte behöva uppleva det.
Det ska de inte.
Om vi förhörs kommer våra uttalanden att matcha.
DET ÄR HIT JAG VILL ÅKA EFTER MIN EXAMEN. HÄNGER DU MED?
JAG FÅR SE.
NELA OCH ALEX FÖR EVIGT?
JA. MEN JAG HAR MIN LÄRLINGSPLATS HÄR. MED MIN FASTER.
SÅ FÖR EVIGT ÄR INTE SÅ LÄNGE TROTS ALLT?
Har han kommit än?
Jag kunde ha tagit hand om det själv.
Jag vill hålla det externt.
Jag vet att du hade klarat det, men jag behöver dig här.
Brynner är ett proffs.
Prydligt och diskret.
Vår vän Damian vill träffa dig.
Chefen, snälla…
Det fanns luftventiler. Och de hade tillräckligt med vatten.
Vad gör vi här?
Va?
Vi gör affärer.
Men om du förstör varorna förlorar jag mina pengar.
Döda människor är svåra att använda som arbetare.
Det var inte mitt fel.
Jag tolererar inte slarvjobb. Annars skulle alla göra som de vill.
Snälla…
Ja?
Är det säkert?
Bra.
Gör det så att det syns.
Tamar. Sluta nu.
Snälla, sluta nu.
Nej, snälla.
Nej.
Nej, snälla.
Snälla, nej!
Nej! Snälla!
Du skulle kunna se över potentiella besparingar inom friskvård.
Absolut inte. Om tio år är det ingen snö här.
Friskvård är vår livförsäkring. Hitta besparingar nån annanstans.
Huvudsaken är att hotellet blir klart.
-Ett ögonblick. -Javisst.
Vilken härlig överraskning, herr Sarkissian.
Jag beklagar din sons död.
Ryktet sprids snabbt.
Tack.
-Kommer det att orsaka problem för oss? -Jag har läget under kontroll.
De hittar inget.
Kan jag lita på dig?
Ligger det nya hotellet på is?
Sen när lyssnar du på rykten?
Lös problemet. Annars gör jag det.
Jag kan ta in ett andra byggföretag.
Då skulle vi kunna öppna om tre veckor och ta emot bokningar nästa vecka.
Middagen är klar.
Nela!
-Var är hon? -Där uppe, antagligen.
Nela!
Oj.
Är nåt på tok?
Du är vacker.
Är allt okej, mamma?
Vem ska du träffa?
Herr Det-angår-inte-dig.
-Jag måste gå. -När kommer du tillbaka?
Jag vet inte än.
Kan du messa ibland så jag vet att du är okej?
Ja, om jag kommer ihåg.
Vi måste också åka. Kom igen.
Vart då?
Daniels pappa tar oss till skidstugan.
Mamma...
-Ursäkta. -Kom nu.
Kunde ni genomföra min begäran?
Vi har inga motiv eller materiella bevis mot kvinnan.
Vi kan inte bara gripa henne.
Kroppsdelarna låg i en kista som hon förberett för begravning.
De tillhör sannolikt en av männen som försvann för två år sen.
"Sannolikt" räcker inte för en häktningsorder.
Jag måste stå till svars inför domaren.
Fru Blum följer knappast med mig frivilligt.
Fråga snällt. Hon kanske följer med för att reda ut eventuella missförstånd.
Jag ska försöka.
Reza?
Vad vill du?
Dra åt helvete!
Blum?
Här.
Vad har hänt?
Jag vet inte.
Aj.
Det var en man på kontoret som letade efter nåt.
Sen slogs vi.
-Han stack. -Kände du igen honom?
Vi måste desinficera det där.
Jag skadade honom.
Det kanske är bäst om jag ger mig av. Säkrare för oss alla.
Vi håller oss lugna.
Om du försvinner verkar du misstänkt.
Vi klarar oss.
Tillsammans.
Det var det.
-Hur lång tid tar det? -Det går fort.
Får jag se honom?
-Det är nog ingen bra idé. -Jag vill se honom en sista gång.
Hans kvarlevor är kvar hos kriminalteknikerna i Innsbruck.
Jag hör av mig så fort de har släppts.
Kom in!
Tack, fru Schönborn. Jag hör av mig, som sagt.
Ja?
Vi ska ta in fru Blum på förhör.
Hej.
SIGNETRING E. SCHÖNBORN
Det var ingen slump.
Vad menar du?
Rånet och uppgrävningen. De hänger ihop på nåt vis.
Vem kunde ha fått reda på det så snabbt?
Vi bor i en by! Fru Schönborn, till exempel?
Det är inte säkert att de kopplar det till dig.
Jäklar.
Kriminalunderrättelsetjänsten. Wallner. Det här är Lambert.
-Herr Shadid? -Ja?
-Vi vill prata med dig och fru Blum. -Fru Blum är inte tillgänglig.
Får vi komma in?
Vad gäller det?
Det vill jag prata om med dig och fru Blum.
Ja? Vad gäller det?
Vi har träffats.
-Wallner, kriminalunderrättelsetjänsten. -Ja, men det var ett tag sen.
Det gäller några frågor angående Edwin Schönborns död.
-Vi måste be er båda att följa med oss. -Död?
Har ni en häktningsorder?
Jag behöver ingen för ett förhör.
Okej, vi följer med. Det är inget problem.
Och barnen?
Det här missförståndet blir löst på nolltid, visst?
Hur fort det går är helt upp till er.
-Då ringer jag min dotter lite snabbt. -Har du skadat dig?
Ja, det var ett kistlock. Det är ett farligt yrke.
Nela, jag och Reza är inte här när du kommer tillbaka.
Oroa dig inte, okej?
Jag älskar dig.
-Hej. -Hej.
Ja…
Jag var inte säker på att du skulle komma.
Inte jag heller.
Förlåt för igår.
Nej, jag är ledsen. Det var inte meningen att överrumpla dig så.
Nya Zeeland låter toppen.
Kom, vi går.
Än är jag här.
-Är fru Schönborns dna-resultat tillbaka? -Vi borde få dem imorgon.
Jag börjar ändå.
Vi kan inte ha henne här länge utan en häktningsorder.
Vi vet båda vad resultaten kommer att visa.
Ja, men även om de matchar
räcker det inte för att binda henne till brottet.
Förhöra henne.
Inspektören,
du kan inte bara komma hit och ställa till med drama.
Jo. Det är mitt jobb.
Och om det inte behövs åker jag igen.
Undertexter: Daniel Rehnfeldt