Кажуть, лише коли втратиш усе,
розумієш, що насправді має значення.
Проблема в тому, що тоді вже може бути надто пізно.
Бог прощає нам гріхи наші.
Я ніколи не пробачу вбивці мого чоловіка.
ЖІНКА І СМЕРТЬ
Швидше. Так.
Нело!
Знаю. Жодних телефонів за столом.
Але вона не за столом.
А ти не встрявай.
-Ти ж його відкладеш, коли ми сядемо їсти? -Так. Але зараз ми ж не їмо.
Мабуть, якась важлива справа.
-Хто це? -Мамо!
Здається, вона має хлопця.
-Мені теж. -Агов!
Може, завтра підемо на кладовище всі разом?
Авжеж.
Коли прийде Реза?
Не знаю. Скоро.
-Ось, дякую. -Звісно.
Прошу.
Дякую.
Я вже доїв. Можна мені нагору? Я домовився пограти з друзями.
-Так пізно? -Зараз канікули.
Гаразд, але до 21:00.
-Мамо… -Так.
А ти — поклади телефон.
Привіт. Нарешті! Чого так довго?
Допоможеш мені з фрау Кончик?
-Знову рука? -Що?
А, так.
Ми на хвилинку.
Що сталося?
Резо!
Виникла проблема.
-З Кончик? -Ні.
-Із Саттлером. -Із Саттлером?
Минуло вже два роки.
Я щойно був на кладовищі.
Блакіч розкопував могилу.
У них там якась суперечка щодо спадку, звіряють ДНК.
Чорт!
Завтра розкриють труну.
Ти пам'ятаєш, кого поклала туди із Саттлером?
Може, Едвіна Шенборна? Я не пам'ятаю.
Або Бертла Пуха. Я не знаю.
І що тепер?
Чотири.
Трясця! П'ять.
Шість.
Чорт.
Чорт!
Треба йти.
Я ще не закінчила.
Сім.
Вісім.
Чорт.
Це не все.
Пізно. Ходімо.
Чорт.
Тікаймо!
-Дідько! -Не думаю, що нас побачили.
-Я знайшла не все. -Чого бракує?
-Голови! Треба повернутися. -Блум!
Що? Я не хочу провести решту життя за ґратами.
Завтра представник суду візьме зразок ДНК з тіла.
Якщо ти нічого не знайшла, то й вони не знайдуть.
Ага. Або почнуть придивлятися, бо хтось порпався в могилі!
Бляха!
Поліція поки нічого не знайшла.
Я потім поїду на кладовище, розпитаю Блакіча.
Що робитимемо, якщо вони знайдуть решту?
ПОЛІЦІЯ
Вітаю.
Привіт.
Ви впевнені, що ці частини тіла не належать тому, кого поховали?
Ні, вони були в труні. Такий собі бонус.
Є свідок,
який бачив, як уночі хтось скрадався кладовищем?
Так, фрау Гофер. Вона мешкає поруч. Бачила, як хтось стояв біля могили.
Питання в тому, чи ті люди хотіли покласти ці частини тіла,
чи їх застали, коли вони виймали їх.
Можна провести аналіз ДНК.
але потрібен зразок для порівняння.
-Вони були загорнуті? -У целофан.
Кінцівки в целофані. Вбивство?
З відрубаною рукою ще можна жити.
Точніше, без неї.
Але не без голови.
Нам відомо, як давно ці частини тіла… були відокремлені?
Згідно з експертизою — два роки тому.
Целофан уповільнив процес розкладання.
От чорт!
Сабіно, зв'яжися з Кримінальною поліцією.
Слухаюся.
ДЕРЖАВНЕ БЮРО РОЗСЛІДУВАНЬ
Ну що, йдемо?
-Куди? -Ти жартуєш?
Що…
-Ти забула. -До тата з дідусем.
-О ні. -Тобі не можна туди їхати.
-Чому? -Бо я маю працювати.
Я перевдягнуся й піду з вами.
Ні. Ми з Тімом підемо самі.
-Нело… -Але можна…
Ворушися.
Чорт!
Було б гарно, якби й мама прийшла.
Але вона не прийшла.
Можна було б і з Резою якось прийти.
Думаєш, татові це б сподобалося?
Чому ні? Реза йому подобався.
Ти геть нічого не розумієш?
Нащо ми сюди приходимо?
Їх уже не повернеш.
Я маю з деким зустрітися.
-Мені йти додому самому? -Так.
Перепрошую.
Дякую.
Фрау Вальнер! Давно не бачилися.
-Два роки? -Лише два?
Це офіцер Ламберт.
Данієлю, це детективка Вальнер із Кримінальної поліції.
Немає тіла — немає вбивства. Одна з ваших фразочок.
Так. Наразі ми лише підозрюємо,
що ці частини тіла належать Едвіну Шенборну.
Через перстень.
Результати аналізу ДНК надійдуть сьогодні або завтра.
Сьогодні.
На голові ми не знайшли нічого цікавого.
Не віриться, що Массімо міг когось убити й розчленувати.
Ви підозрюєте свого колегу?
Авжеж. Від нього відтоді ні слуху, ні духу.
Я ще раз переглянула досьє.
Головна підозрювана володіє похоронним бюро.
Вона запросто могла сховати тут тіло.
Фрау Вальнер, ви теж тут тоді були. Ми разом її допитували.
Вона остання бачила Едвіна Шенборна живим.
Так, тому що…
Попросила його пофотографувати її без одягу.
-Так, усе правильно. -А тоді він зник.
Детективка Вальнер у всій красі.
Привіт. Сумував за мною?
Привіт!
Ми цілу добу не бачилися. Авжеж, сумував.
Це ціла вічність.
Що ти сказала мамі цього разу?
Нічого.
«Нічого». То я для тебе — нічого?
Припини. Просто вона… дивна.
Заплющ очі.
Гаразд.
Простягни руки вперед.
-Усе? -Так.
Як тобі?
АЛЕКС І НЕЛА
НАЗАВЖДИ
Назавжди — це довго.
І так ти реагуєш на мій подарунок?
Ні. Алексе, це дуже мило.
То тобі подобається?
Дякую. Дуже подобається.
Я радий.
За минулі кілька років ми продовжили лижні траси на 80 км.
Побудували п'ять готелів.
Три з них — чотиризіркові готелі для сімейного відпочинку,
два — розкішні п'ятизіркові готелі, які пропонують широкий ряд послуг.
Ми робимо все, щоб Бед-Анненхоф став осередком спорту.
І взимку, і влітку.
Даруйте, я мушу вийти на хвилинку.
-Може, ви маєте якісь запитання? -Авжеж. Прошу.
Тоді я одразу перейду до головного.
Чув, ви маєте проблеми з дозволами.
Ні, жодних проблем…
Що з обличчям, Віллі?
Я щойно з кладовища. Може, ти вже чула.
Ні. Що сталося?
В одній із трун знайшли чужі останки.
І на одній руці був…
Перстень із печаткою.
Мій Едвін?
Щиро співчуваю.
Тепер я хоча б зможу його поховати.
Так.
Ми, звісно, проведемо розслідування.
Детективка з Кримінальної поліції вже тут.
Я триматиму тебе в курсі справи.
Але щоб переконатися, що це дійсно Едвін, нам треба взяти в тебе зразок ДНК.
Гаразд.
Я згодна.
Даруйте, фрау Кончик. Інакше — ніяк.
Нічого. Я худенька — поміщуся.
Мій Гайнріх називав мене балеринкою.
Сподіваюся, скоро ми з ним побачимося.
Я теж.
Ось. Готово.
Нічого не готово.
Невже ти думаєш, що колись втечеш від того, що накоїла?
Ти знаєш, із ким зв'язалася?
Хто вбив мого чоловіка?
Хто?
Я не знаю, яку каву ви любите, тож…
Дякую. Без молока.
Мені потрібен доступ до вай-фай.
Так, негайно цим займуся.
-А де герр Данцберґер? -Наскільки я знаю, поїхав до фрау Шенборн.
Я зараз дожену.
-Добрий день, тітонько. -Сідай, підвезу тебе додому.
-Я маю з деким зустрітися. -Сядь на секунду.
Я на хвилинку.
Рада знову тебе бачити.
Гарно повеселився з друзями?
Так, непогано.
Бачу.
Не бійся, я не шпигую за тобою.
Але я випадково побачила тебе з донькою фрау Блум.
Так. Вона мені подобається. І я їй теж.
Як гарно!
Ти майже дорослий.
Тобі доведеться приймати складні рішення. А кожне рішення має наслідки.
Я не розумію, куди ви хилите.
Блуми не такі, як ми.
Про матір Нели всіляке говорять.
Краще тобі не водитися з нею.
Без певних жертв
ми, Шенборни, не досягли б того, що маємо.
Ти все зрозумів?
Мені вже час.
Ось так. А тоді…
Ні, так. І…
Гаразд. Досить.
Поліція переверне цей дім із ніг на голову. Це лише питання часу.
Ми два роки жили в спокої.
Я не хочу за ґрати. Не хочу, щоб дітям довелося пережити таке.
Цього не буде.
Якщо нас допитають, наші свідчення будуть збігатимуться.
ХОЧУ ПОЇХАТИ СЮДИ, КОЛИ ЗАКІНЧУ ШКОЛУ. ПОЇДЕШ ЗІ МНОЮ?
ПОБАЧИМО.
НЕЛА ТА АЛЕКС — НАЗАВЖДИ?
ТАК. АЛЕ НА МЕНЕ ЧЕКАЄ СТАЖУВАННЯ. У ТІТКИ.
ТО «НАЗАВЖДИ» — ЦЕ НЕ ТАК УЖЕ Й ДОВГО. ЧИ ЯК?
Він уже приїхав?
Я й сама могла про все подбати.
Хай це залишиться поза організацією.
Я знаю, що ти б упоралась, але ти потрібна мені тут.
Брюннер — професіонал.
Працює тихо і чисто.
Наш друг Даміан уже чекає на тебе.
Босе, благаю.
Там була вентиляція.
І вдосталь води.
Чим ми займаємося?
Що? Чим?
Бізнесом.
Але коли ти псуєш товар, я втрачаю гроші.
З мертвих працівників — жодної користі.
То була не моя вина.
Я не терпітиму халявників. Інакше кожен робитиме, що заманеться.
Будь ласка.
Так?
Упевнений?
Добре.
Зроби так, щоб було видно.
Тамар. Прошу, не треба.
Будь ласка, не треба.
Ні, будь ласка.
Ні.
Ні, будь ласка.
Ні, будь ласка!
Ні! Прошу!
Можна спробувати заощадити на оздоровчому центрі.
Ні. Найближчі десять років снігу тут чекати марно.
Оздоровчий центр — наш рятівний круг. Заощадьте на чомусь іншому.
Наш пріоритет — добудувати готель.
Даруйте, я відійду на хвилинку.
Авжеж.
Яка приємна несподіванка! Герре Саркіссіане!
Прийміть співчуття щодо сина.
Бачу, чутки швидко поширюються.
Дякую.
У нас будуть проблеми через це?
У мене все під контролем.
Вони нічого не знайдуть.
Я можу на вас покластися?
Чув, будівництво готелю заморозили.
Відколи ви вірите чуткам?
Розберіться з усім. Інакше це зроблю я.
Я можу найняти іншу будівельну компанію.
Тоді ми відчинимося за три тижні
й зможемо відкрити бронювання наступного тижня.
Ходіть вечеряти!
Нело!
Де вона?
Нагорі, мабуть.
Нело!
Овва!
Щось не так?
Ти дуже гарна.
Мамо, усе добре?
Із ким ідеш гуляти?
Із Не-Твоє-Діло.
-Я пішла. -Коли тебе чекати?
Я ще не знаю.
Пиши мені час від часу, щоб я знала, що все добре.
Я подумаю.
Нам теж уже час. Ходімо.
Куди ви?
Тато Данієля відвезе нас у будиночок у горах.
Мамо!
-Вибач. -Ходімо.
Ви вже опрацювали мій запит?
Ми не маємо ані мотивів, ані вагомих доказів проти цієї жінки.
Не можна ж арештувати її просто так.
Ті останки були в труні, яку вона готувала до поховання.
Вони можуть належати чоловіку, зниклому безвісти два роки тому.
Здогадки — не привід для ордеру на арешт.
Відповідати перед суддею доведеться мені.
Не думаю, що фрау Блум піде зі мною добровільно.
Спробуйте попросити її.
Може, вона погодиться, щоб роз'яснити всі непорозуміння.
Я постараюся.
Резо?
Чого вам треба?
Виродок!
Блум?
Я тут.
Що сталося?
Сама не знаю.
Ой!
Якийсь тип шукав щось у кабінеті.
А потім ми билися.
-Він поїхав геть. -Ти знаєш, хто він?
Треба продезенфікувати рану.
Я його поранила.
Може, мені слід зникнути.
Так буде краще для всіх.
Не піддавайся паніці.
Якщо ти зникнеш, то лише викличеш підозри.
Ми впораємося.
Разом.
Це й усе.
-Скільки часу це займе? -Небагато.
Можна його побачити?
Не думаю, що це вдала ідея.
Я маю побачити його останній раз.
Його останки й досі на експертизі в Інсбруку.
Я дам знати, щойно їх повернуть.
Заходьте!
Дуже дякую, фрау Шенборн. Як я й казав, будемо на зв'язку.
Слухаю.
Ми привеземо фрау Блум на допит.
Добрий день.
ЕДВІН ШЕНБОРН
ПЕРСТЕНЬ-ПЕЧАТКА Е. ШЕНБОРН
Це не збіг.
Що саме?
Пограбування й ексгумація. Вони якось пов'язані.
Подумай. Хто міг так швидко про все дізнатися?
Ми ж у селі живемо. Фрау Шенборн, наприклад.
Ми ще не знаємо, чи пов'яжуть це з тобою.
Чорт.
Кримінальна поліція. Вальнер. Це офіцер Ламберт.
-Містере Шадід. -Так?
Ми хотіли поговорити з вами й фрау Блум.
Фрау Блум зайнята.
Впустите нас?
А в чому справа?
Саме це я й хотіла обговорити з вами й фрау Блум.
Так? Що сталося?
Ми вже бачилися.
-Вальнер, Кримінальна поліція. -Так, але минуло вже багато часу.
Ми маємо кілька питань стосовно смерті Едвіна Шенборна.
-Просимо вас поїхати з нами. -Смерті?
Ви маєте ордер на арешт?
Для допиту він не потрібен.
Добре. Ми поїдемо з вами.
Не бачу проблеми.
А діти?
Гадаю, ми швидко розберемося із цим непорозумінням, так?
Усе залежить тільки від вас.
Я швиденько подзвоню доньці.
Ви поранилися?
Ударилася кришкою від труни. Небезпечна в мене професія.
Нело, нас із Резою не буде вдома, коли ти повернешся.
Не хвилюйся, гаразд?
Люблю тебе.
ПЛАН «Б»
-Привіт. -Привіт.
Так…
Так. Не знав, чи ти прийдеш.
Я теж.
Пробач за вчорашнє.
Ні, це ти пробач. Не треба було так на тебе тиснути.
Нова Зеландія — таки непогано.
Ходімо.
Я ще нікуди не поїхала.
Результати аналізу ДНК Шенборн уже є?
Будуть готові завтра.
Я однаково почну.
Ми не зможемо довго її тут тримати без ордеру на арешт.
Ми обоє знаємо, що покажуть результати.
Так, але навіть якщо збіг буде,
це ще не підстава для висунення звинувачень.
Я лише допитаю її.
Інспекторко,
не можна ось так приходити й каламутити воду.
Можна. Це моя робота.
Якщо вода буде чиста, я поїду геть.
Переклад субтитрів: Анастасія Хома