‫אני שונאת את זה שאת בסדר.‬
‫אני רוצה לראות אותך הרוסה,‬
‫כמוני.‬
‫נשלם לך דמי פיתוח‬ ‫ונוסיף את השם שלך בקרדיטים.‬
‫אבל הוא שלי.‬
‫למה שתשלמי לי על משהו שלי?‬ ‫-אמרתי לך שהוא כבר שלי.‬
‫את יודעת מה למדתי בחיים?‬
‫אף אחד לא יכול לסרב לכסף.‬
‫המספר אליו חייגתם…‬
‫עדיין לא פגשתי מישהו שהוכיח אחרת.‬
‫את מי לדעתך היה לי הכי קל לשכנע?‬
‫את הבמאי ג'ו דונג-הייאנג.‬
‫הבמאי ג'ו.‬
‫אני יודעת שאתה שם.‬
‫הא?‬
‫אבל אני מודה,‬
‫אני סקרנית לראות אם הוא ישנה את דעתו.‬
‫במיוחד בהתחשב בכך שהיית מוכנה‬ ‫לתת לו את "לבבות צעירים" לפני שעזבת.‬
‫- את וכל השאר -‬
‫סאונבה.‬
‫תאכלי.‬
‫אני יודע שלא אכלת.‬
‫למה אתה כאן? אתה אמור לצלם מחר.‬
‫שמעתי הכול מהמפיקה הו.‬
‫אני אלך אחרי שנאכל משהו, אז אל תקשי עליי.‬
‫זה המעט שאוכל לעשות בשבילך.‬
‫תאכלי.‬
‫למה שאקשה עליך?‬
‫אם היה קורה לך משהו דומה,‬ ‫גם אני הייתי מתעצבנת.‬
‫מה אמר הבמאי ג'ו?‬
‫אדע כשאדבר איתו.‬
‫אפילו לא ראית אותו עדיין?‬ ‫כשברור שהוא בבית?‬
‫אני אראה אותו.‬
‫אל תכעס.‬
‫זה בדיוק מה שסאנג-יאון רוצה.‬
‫עבדתי איתו במשך ארבע שנים.‬
‫אני צריכה לתת לו ליהנות מהספק‬ ‫עד שאשמע את הצד שלו.‬
‫הבמאי ג'ו.‬
‫היי, המפיקה ריו.‬
‫אמרו לי ש…‬
‫המפיקה צ'און וראש המחלקה סידרו הכול,‬
‫אז הנחתי שהסכמת לזה.‬
‫אני?‬
‫באמת חשבת שאתן את הפרויקט שלי…‬
‫אפילו בלי לדבר על זה איתך?‬
‫פשוט האמנתי למילה של החברה בעניין הזה.‬
‫הבמאי ג'ו,‬
‫תסתכל עליי בבקשה.‬
‫עדיין לא מאוחר מדי, הבמאי ג'ו.‬
‫אני יודעת שזה עינוי גם עבורך.‬
‫אם הרגזתי אותך איכשהו, בבקשה תגיד לי…‬
‫שמעת על דמי הפיתוח ועל הקרדיט?‬
‫אתה…‬
‫באמת מאמין שזה כל מה שצריך?‬
‫משפטית זה בסדר, כל עוד שתי החברות מסכימות.‬
‫"משפטית זה בסדר"…‬
‫אתה, מכל האנשים,‬
‫לא אמור לדבר אליי ככה.‬
‫למה?‬
‫למה לא?‬
‫החליפו אותי בגלל החוזה המחורבן ההוא.‬
‫כשאת יודעת מה עשו לי בג'יי-די,‬ ‫גם את לא אמורה להתנהג ככה.‬
‫אם כבר מדברים על זה,‬ ‫לא נתת לי סיבה להתרגז ראשונה?‬
‫שמעתי שגייאונג סאונג-ג'ו‬ ‫קיבל את "איש טוב" עוד לפני שאמרת לי.‬
‫ידעת, אבל מה אמרת לי כששאלתי?‬
‫אמרת ששום דבר לא הוחלט.‬
‫יש לך מושג כמה נבגד הרגשתי כשגיליתי?‬
‫ולמה אתה חושב שעשיתי את זה?‬
‫אתה סתם מתרץ עכשיו.‬
‫אתה יודע ששום דבר מזה לא היה באשמתי…‬ ‫-טוב, בסדר, אני האפס כאן.‬
‫אבל איזו ברירה יש לי באמת?‬
‫מי אמר שאין לך ברירה?‬
‫אתה יכול לבטל את כל הסיפור…‬
‫בכנות, אני רוצה ללכת!‬
‫ג'יי-די מציעה לי מקדמה עלובה של 30 מיליון‬ ‫עם חלק של עשרה אחוזים.‬
‫המפיקה צ'און, לעומת זאת…‬
‫מה איתה?‬
‫אני זה שאמר לה לשלם לך דמי פיתוח,‬
‫אז כדאי שתדעי שאני לא חייב לך כלום.‬
‫סיימתי לדבר.‬
‫הבמאי ג'ו.‬
‫הבמאי ג'ו!‬
‫דמי הפיתוח הם 60 מיליון,‬
‫מה שאומר שאת ואני נקבל 30 מיליון כל אחת.‬
‫- חוזה פיתוח סרט‬ ‫הסכם סיום עבודה -‬
‫אהבת את השם?‬
‫"הדים של קיץ."‬
‫תודיעי לי אם את רוצה‬ ‫לתקן משהו בניסוח של החוזה.‬
‫כל עוד לא תבקשי קרדיט בלעדי…‬
‫את לא מקבלת את ההצעה?‬
‫יותר טוב לי.‬
‫הגנה על הגאווה שלך לא תועיל לך בכלום,‬ ‫אז פשוט קחי את זה.‬
‫פשוט אתן לך להיות כלבה גנבת.‬
‫אז זה מה שנדרש כדי לשנות אותך.‬
‫זה באמת פתטי.‬
‫את תמיד כזאת.‬
‫מתנהגת כאילו את טובה יותר,‬ ‫כאילו את תמיד צודקת.‬
‫תתעוררי.‬
‫תוקעים לך סכין בגב עכשיו.‬
‫תקללי אותי כבר.‬
‫תקראי לי כלבה מרושעת.‬
‫אבל את כבר מקללת אותך‬
‫בעצמך.‬
‫גם אני, כמובן.‬
‫אף פעם לא אסלח לך.‬
‫הפסדת סרט אחד עלוב.‬
‫כבר שכחת מה לקחת ממני?‬
‫אני…‬
‫באמת סולדת ממך.‬
‫את יכולה להשיג את כל ההצלחה שבעולם,‬
‫אבל תמיד תהיי כלבה גנבת ופתטית.‬
‫אם היית מבינה, אפילו קצת,‬
‫כמה קורנת היית פעם…‬
‫לא היית עושה את זה לעצמך.‬
‫מי יקבל אותך בסוף?‬
‫המנכ"לית צ'און.‬
‫ברוך הבא.‬
‫זה מתאים לך.‬
‫"סנונית."‬
‫נוודית בטלנית?‬
‫את זוהרת.‬
‫איך היו הצילומים בגאנגניונג? הלך טוב?‬
‫בקושי.‬
‫שמעתי שלקחת את התסריט של הבמאי ג'ו.‬
‫כן. כתב היד הראשון יהיה מוכן בחודש הבא.‬
‫זה באמת היה נחוץ?‬ ‫לא מספיק שחטפת את האן ג'ה-ג'ון?‬
‫כמה שיותר במאים מוכשרים, יותר טוב, לא?‬
‫זה כל העניין?‬
‫ברור שלא.‬
‫היא קראה לי "כלבה גנבת".‬
‫את יכולה להשיג את כל ההצלחה שבעולם…‬
‫אבל תמיד תהיי…‬ ‫-"כלבה גנבת‬
‫"ופתטית."‬
‫את מרגישה נשפטת?‬
‫בכלל לא.‬
‫עכשיו, כשהפכתי לכלבה גנבת,‬
‫אני מתכוונת לטעום הצלחה אמיתית.‬
‫אני אקנה בניין בגאנגאם.‬
‫למה את עושה את זה למפיקה ריו?‬
‫אני לא סובלת אותה.‬
‫בכל מקרה אין סיכוי שתיכשלי.‬
‫את חכמה ומוכשרת.‬
‫לא היית צריכה ללכת רחוק כל כך כדי להצליח.‬
‫אין לך מושג עד כמה אני מאושרת עכשיו, נכון?‬
‫מה שעשית‬
‫ימצא את דרכו חזרה אלייך.‬
‫אז כך יהיה.‬
‫אתה יודע איך זה מרגיש‬ ‫להיות זאת שאוחזת בחרב?‬
‫אין לי ממה לפחד עכשיו.‬
‫אני רק מקווה שלא תפגעי בעצמך‬ ‫כשתניפי את החרב הזאת שלך.‬
‫לא אכפת לי אם כן.‬
‫ממש לא מעניין אותי‬
‫מה יקרה לי.‬
‫- סונג יו-צ'אן -‬
‫היא בטח ישנה.‬
‫זאת תהיה הקלה, אבל אני בספק.‬
‫היא צריכה לקחת כמה ימי חופש.‬ ‫היא עדיין עושה הכול, נכון?‬
‫היא עושה הכול, ויותר.‬ ‫אני חרד רק מלהסתכל עליה.‬
‫אף אחד לא מופתע מצ'און סאנג-יאון,‬ ‫אבל מה קורה עם ג'ו דונג-הייאנג?‬
‫זאת בטח הייתה מכה קשה.‬
‫כדאי שתשגיח מקרוב על יון-ג'ונג.‬
‫מה אני יכול לעשות? זה לא שאני יכול לעזור.‬
‫אוקיי.‬
‫קאט. יש לנו את השוט שלנו!‬ ‫הפסקת צהריים, כולם.‬
‫ארוחת צהריים במזנון בקומה הראשונה.‬ ‫ניפגש כאן שוב ב-14:00.‬
‫תיהנה מהארוחה, אדוני.‬ ‫-גם אתה.‬
‫מה דעתך?‬ ‫-אני חושבת שהיה מעולה.‬
‫דיברתי עם המנהלת לים,‬ ‫והיא אומרת שסו-אה מרגישה הרבה יותר טוב.‬
‫נוכל לעמוד בלוח הזמנים‬ ‫לצילומים בצ'ונצ'און.‬
‫מעולה.‬
‫שיהיה בתיאבון.‬ ‫-גם לך.‬
‫קומה ראשונה, אדוני.‬
‫קומה ראשונה.‬
‫ארוחת הצהריים בקומה הראשונה.‬ ‫-אני יודעת.‬
‫נחשי מה המוטו של הייאו מיאזאקי.‬
‫"לא משנה כמה קשה נהיה המצב,‬ ‫לכל דבר יש סוף."‬
‫זה נחמד.‬
‫זה נשמע כמו משהו שהוא היה אומר.‬
‫זאת הסיבה‬
‫שכדאי שלפחות תאכלי.‬
‫בטח.‬
‫רק תן לי עשר דקות.‬
‫אני ארד עוד עשר דקות.‬
‫הכול…‬
‫נראה כל כך מרוחק.‬
‫זה סימן את הכניסה‬ ‫למנהרה חשוכה שחיכתה בהמשך הדרך.‬
‫אלוהים, הבהלת אותי.‬
‫פשוט ראיתי את השם שלי, אז…‬ ‫-למה את קוראת את הדברים שלי?‬
‫תראו מי מדברת.‬
‫קראת את היומן שלי, זוכרת?‬
‫אני כמעט בסוף, אז כדאי שאני כבר…‬
‫זוזי.‬
‫נתקלתי בזה כשבדקתי את האימייל שלי.‬
‫נגמרה לי הסוללה בטלפון.‬
‫הרגשתי ששופטים אותי לא נכון,‬
‫אז אי אפשר רק לסיים?‬
‫זאת רק ההתרשמות שלך לגביי.‬
‫לא אעשה עם זה שום דבר. אנחנו בסדר?‬
‫כתבתי לאחרונה משהו עלייך. את רוצה לקרוא?‬
‫בחייך, איזו מין סופרת את?‬
‫את לא אמורה להתעניין‬ ‫בנקודות המבט של אנשים אחרים?‬
‫זוזי.‬
‫רואה?‬
‫ידעתי שתהיי מודאגת.‬
‫פשוט תפסיקי כבר עם ההצגה של קור הלב.‬
‫אי אפשר להאמין עלייך!‬
‫צאי מפה.‬
‫חכי לי למטה בבקשה.‬
‫זה ב-28.‬
‫עד אז,‬
‫תוכלי לפחות להקשיב לי פעם אחת?‬
‫אז מה לגבי גאנגניונג?‬
‫חשבתי לבקר את אימא.‬
‫כן, שלום.‬
‫רציתי לדבר איתך.‬
‫בטח, זה עניין מורכב וכבד למדי,‬
‫אבל נדיר שמוצאים חומר מקורי‬ ‫שיהיה אפילו קצת מסקרן.‬
‫אני חייבת להסכים.‬
‫אני צריכה החלטה השבוע.‬
‫אעשה את זה.‬
‫באמת?‬
‫מה העניין? לא עדיף שאחליט מהר?‬
‫כן, עדיף,‬
‫אבל חשבתי שאת עדיין‬ ‫שוקלת לכתוב את הסיפור ההוא,‬
‫עלייך ועל גברת צ'און.‬
‫כבר אמרתי לך‬
‫שאני לא חושבת שאוכל‬
‫לכתוב על זה.‬
‫אז מה עשית כל הזמן הזה? התעלמת מהאימיילים‬ ‫ומהסמסים שלי בחמשת הימים האחרונים.‬
‫סתם התמהמהתי.‬
‫התמהמהת?‬
‫כן.‬
‫למה גברת צ'און ביקשה להיפגש איתך?‬
‫סליחה.‬
‫הלו?‬
‫מי?‬
‫- אולפני סנונית‬ ‫ג'ין יו-מי -‬
‫סליחה שהתקשרתי אלייך פתאום,‬ ‫כשנפגשנו רק לזמן קצר אתמול.‬
‫למה בדיוק את…‬
‫אם לא אכפת לך שאשאל,‬ ‫איך את מכירה את גברת צ'און?‬
‫אין הרבה מה להגיד.‬
‫היינו חברות כשהיינו ילדות.‬
‫באתי לפגוש אותך מתוך תסכול.‬
‫חשבתי שאולי יהיו לך תשובות.‬
‫בקשר למה?‬
‫בערך לפני חודש,‬
‫היא אמרה לי שאקח שליטה על החברה.‬
‫היא אמרה שהיא עוברת מחוץ לעיר,‬
‫אבל היא לא הייתה מוכנה לשתף בפרטים נוספים‬
‫לגבי לאן או מה התוכנית שלה.‬
‫אם לדבר בכנות,‬
‫אני חוששת שאולי היא שוקלת‬ ‫לעשות משהו שלא תהיה ממנו דרך חזרה.‬
‫"משהו שאין ממנו דרך חזרה"?‬
‫התאבדות.‬
‫מה קורה ב-28 בחודש?‬
‫לא התכוונתי לצותת,‬
‫אבל את יודעת משהו, נכון?‬
‫כמה חמור‬
‫מצבה כרגע?‬
‫חמור מאוד.‬
‫למה בדיוק את מתכוונת ב…‬ ‫-האונקולוג שלה אומר שיש לה שלושה חודשים.‬
‫היא אמרה שהיא רוצה להישאר כאן שלושה ימים,‬ ‫אז הסעתי אותה לכאן אתמול, אבל…‬
‫ביום אחד, הזרוע שלה…‬
‫הזרוע שלה?‬
‫הסרטן פגע בעצמות שלה,‬ ‫אז הלחץ הכי קל יכול להשאיר סימנים.‬
‫היא בטח קיבלה שם איזו מכה‬ ‫בלי לשים לב אפילו.‬
‫זוזי.‬
‫תוכלי להיפגש עם גברת צ'און, בבקשה?‬
‫- פריידן -‬
‫לא…‬
‫תבואי איתי?‬
‫שבי.‬
‫זה שום דבר.‬
‫מספיק שארים עט, וזה מה שקורה.‬
‫גברת ג'ין יו-מי‬
‫נפגשה איתי.‬
‫קראת את זה?‬
‫אז לא קראת.‬
‫את לא חייבת לקרוא…‬ ‫-אם לא, למה השארת את זה אצלי?‬
‫הבמאי האן יודע‬
‫מה את מתכננת?‬
‫הוא לא יודע, נכון?‬
‫אפילו לבעלך לא סיפרת.‬
‫למה את מצפה ממני?‬
‫אני רוצה…‬
‫שנהיה שוב חברות.‬
‫מה?‬ ‫-יון-ג'ונג.‬
‫אני חולה.‬
‫אין לי הרבה זמן.‬
‫המחלה שלך היא נשק?‬
‫ציפית שאבכה‬
‫כשאשמע שאת חולה?‬
‫אני מצטערת על כל…‬ ‫-אל תצטערי.‬
‫לא באתי כדי לשמוע את ההתנצלות שלך.‬
‫גברת יו-מי‬
‫חוששת שאת עלולה למות.‬
‫שאת עלולה להתאבד.‬
‫אז תגידי להם את האמת.‬
‫גם לגברת יו מי וגם לבמאי האן.‬
‫באתי כדי להגיד לך את זה.‬
‫יון-ג'ונג.‬
‫יון-ג'ונג, רק הפעם…‬
‫יון-ג'ונג, בבקשה.‬
‫ברצינות!‬
‫סליחה.‬ ‫-אני מצטערת, גברתי.‬
‫זה בסדר.‬
‫ברצינות, מה הבעיה שלך?‬
‫אימא, אני בבית.‬
‫למה לא התקשרת?‬
‫היום יום ההורים, אימא.‬
‫בבקשה.‬
‫בחיי. אני מקווה שהרגשת נדיבה.‬
‫למה את אוכלת אטריות במקום אורז?‬
‫הגברת מדוכן התוספות‬ ‫הביאה קימצ'י לפני כמה ימים,‬
‫ואמרה שיש לה חשק לאטריות הביתיות שלי.‬ ‫אלה שאריות. את רוצה קצת? יש עוד.‬
‫כבר אכלתי צהריים.‬ ‫-בסדר.‬
‫סאנג-יאון כבר יצרה קשר?‬
‫למה שתיצור?‬
‫הגברת מדוכן התוספות הראתה לי‬ ‫סרטון של מישהי שמזכירה אותך בטלוויזיה,‬
‫וזו הייתה סאנג-יאון.‬
‫אי אפשר להאמין על הבחורה הזאת.‬ ‫כל כך לא נחוץ.‬
‫לאן את הולכת?‬ ‫-לשטוף ידיים.‬
‫סמסי לגברת ותודי לה.‬
‫בטח.‬
‫ואם סאנג-יאון תיצור קשר,‬ ‫את צריכה פשוט לסלוח לה.‬
‫מה יש לך?‬
‫למה את אומרת לי לסלוח לה?‬
‫למה את אומרת דברים‬ ‫כשאת בכלל לא מכירה את הסיפור המלא?‬
‫אני יודעת. אני יודעת שהיא עשתה לך עוול.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫מאיפה את יודעת את זה?‬
‫סאנג-יאון באה לראות אותי.‬ ‫היא אמרה שהיא כלבה, אבל היא רצתה חיבוק.‬
‫מתי?‬
‫אולי חצי שנה לפני שעזבת את העבודה שלך…?‬
‫כשנסעת לגאנגניונג בשביל הסרט ההוא.‬
‫אז? מה אמרת לה?‬
‫מה זאת אומרת? היא רק רצתה חיבוק.‬
‫אז חיבקת אותה?‬
‫בטח שחיבקתי אותה.‬
‫למה שתחבקי אותה אחרי שהיא הודתה שהיא כלבה?‬
‫היא עמדה שם‬ ‫ולא הייתה מסוגלת להסתכל לי בעיניים.‬
‫לא יכולתי שלא לרחם עליה.‬
‫אמרתי לה שתבוא שוב,‬ ‫אבל ידעתי שהיא לא תבוא.‬
‫ההתנהגות הזאת שלך היא הסיבה שאני…‬
‫שאת מה?‬
‫לא משנה.‬
‫את זוכרת מה תמיד אמרת לי?‬
‫אמרת שעל טעויות אפשר לסלוח,‬ ‫אבל אסור לפגוע באחרים בכוונה.‬
‫מה שהיא עשתה לי היה בכוונה!‬
‫אז תמשיכי לשנוא אותה.‬ ‫זו סיבה מספיק טובה לשנוא אותה.‬
‫אני לא שונאת אותה. אני סולדת ממנה.‬ ‫-איך זה שונה?‬
‫זה שונה.‬
‫מה את עושה?‬
‫אני מצטערת על הכול.‬
‫אמרתי לך, לא?‬
‫אני לא רוצה את ההתנצלות שלך…‬
‫למה את עקשנית כל כך?‬
‫אני רוצה להתנצל.‬
‫ההתנצלות שלך עכשיו לא משנה שום דבר.‬
‫את עושה את זה‬
‫כי את באמת מאמינה שאסע איתך לשם?‬
‫יש לך בעל.‬
‫אם את מתעקשת לנסוע, תגידי לבמאי האן.‬
‫זה לא ככה.‬
‫אז למה את עושה את כל זה?‬
‫כי את עדיין חיה.‬
‫אף פעם לא הייתה לי הזדמנות‬
‫עם אימא שלי או עם אחי…‬
‫להתנצל.‬
‫לך אני עדיין יכולה להגיד‬
‫שאני מצטערת.‬
‫תגידי לי.‬
‫כששגשגת ועדיין היית בריאה…‬
‫אי פעם חשבת עליי?‬
‫כשהסרטים שלך שברו כל מיני שיאים בקופות,‬
‫או כשחגגת וקנית בניינים…‬
‫הרגשת אשמה על מה שעשית?‬
‫את לא חושבת שקצת מאוחר מדי לזה?‬
‫אם באמת היית רוצה להתנצל,‬
‫היית צריכה לעשות את זה אז.‬
‫כשעוד הייתי יכולה להאשים אותך.‬
‫לפני שחלית.‬
‫את…‬
‫את כלבה אמיתית.‬
‫אם זה לא היה מגיע לזה,‬ ‫לעולם לא היה לי אומץ לבוא הנה.‬
‫כי התנצלות אפילו לא קרובה‬ ‫להיות מספיק על מעשיי.‬
‫הלוואי שהייתי פשוט מחבבת אותך מכל הלב…‬
‫אבל לא חיבבתי.‬
‫גם שנאתי אותך,‬
‫ואני מצטערת על זה.‬
‫היי, הוי-ג'ין.‬
‫אלוהים, גם את ראית את זה, נכון?‬
‫מה נכנס בצ'און סאנג-יאון?‬
‫אלה חדשות ישנות.‬
‫את הבן אדם ה-100 שאומר לי על זה.‬
‫באמת? אבל קראתי את זה רק עכשיו.‬
‫מה קראת עכשיו?‬
‫- ההתחלה שלי הייתה שקר -‬
‫- צ'און סאנג-יאון, מנכ"לית אולפני סנונית,‬ ‫ביקשה להתראיין… -‬
‫- יש משהו שאני חייבת לומר… -‬
‫- מישהי אחרת פיתחה‬ ‫את התסריט של "הדים של קיץ"… -‬
‫- זה הכביד עליי במשך זמן רב מאוד. -‬
‫- אומנם כבר מאוחר,‬ ‫אך אני רוצה לתקן את שגיאותיי. -‬
‫"לתקן את שגיאותי", היא אומרת.‬
‫למה פתאום היא מחפשת כפרה?‬
‫אולי הגיע זמנה.‬
‫אין ספק שהיא לגמרי איבדה את זה.‬
‫רצת בדרך העפר?‬ ‫-כן.‬
‫את צודקת לגבי ריצה בדרכי עפר.‬ ‫הייתי צריכה לעבור לכאן קודם.‬
‫איך את מרגישה?‬
‫לגבי כל השטויות שצ'און סאנג-יאון‬ ‫אמרה בטקס פרסי באקסאנג?‬
‫היא ביקשה סליחה.‬
‫מתי? נפגשת איתה?‬
‫כן.‬
‫את משוגעת. למה שבכלל תיתני לה הזדמנות?‬
‫אין ספק שהיא חסרת בושה.‬
‫אם היא הייתה רואה אותך בזמנו,‬ ‫היא לא הייתה מסוגלת להתנצל.‬
‫בלעדיה, עדיין היית בתעשיית הקולנוע.‬
‫בחייך, זאת הגזמה.‬
‫אני מעדיפה את הטלוויזיה בכל מקרה.‬ ‫אני שמחה שעזבתי כשעזבתי.‬
‫היא צריכה להפסיד הכול.‬
‫מעניין מתי זה יקרה.‬
‫אין סיבה שגם את תשנאי אותה.‬
‫אבל אני רוצה.‬
‫כשאני חושבת על התקופה ההיא…‬
‫סאנג-יאון חולה.‬
‫במה?‬
‫למה, זה משהו רציני?‬
‫כן.‬
‫אבל אין לי כוונה לחשוב על זה.‬
‫יופי.‬
‫אל תתעסקי בה.‬
‫היא תסתדר מצוין לבד.‬
‫היא עדיין נשואה באושר‬ ‫לבמאי האן ג'ה-ג'ון, נכון?‬
‫אלוהים.‬
‫את ממש לא בעניינים בסצנת הקולנוע, הא?‬
‫הם התגרשו?‬
‫לפני שלוש שנים בערך, אני חושבת.‬
‫הבנתי.‬
‫היי, גירושים זה שום דבר.‬
‫שאלת אם היו לה אחים או אחיות?‬
‫נכון, היא בת יחידה.‬
‫כן.‬
‫היא לבד.‬
‫- חוות דעת רפואית‬ ‫צ'און סאנג-יאון -‬
‫- על חיי‬ ‫צ'און סאנג-יאון -‬
‫עבורי, החיים הם כמו…‬
‫קופסה שאני לא יכולה לפתוח.‬
‫עכשיו, במבט לאחור על חיי,‬
‫נשארתי רק עם כמה שמות.‬
‫יון היון-סוק,‬
‫צ'און סאנג-האק…‬
‫ו…‬
‫ריו יון-ג'ונג.‬
‫אני זוכרת את הפעם היחידה‬
‫שאימא שלי הפליקה לי.‬
‫עשיתי את זה כי המורה אמר לי.‬
‫תושיטי ידיים.‬
‫זה הרגיש כל כך לא הוגן.‬
‫כואב, נכון? זה הכאב שמרגישים כשמכים אותך.‬
‫לא עלה בדעתך שזה יכאיב לחברה שלך?‬
‫עשיתי רק את מה שאמרו לי לעשות!‬
‫אבל אז‬
‫ריו יון-ג'ונג אמרה לי…‬
‫את יודעת כמה זה כואב?‬
‫זה קשה יותר מעץ.‬
‫ואז ידעתי.‬
‫אז הרגשתי‬
‫שלעולם לא אוכל לנצח את הילדה הזאת.‬
‫שלוש, שתיים, אחת!‬
‫כולם חיבבו את יון-ג'ונג.‬
‫ולמען האמת…‬ ‫-שלוש, שתיים, אחת!‬
‫גם אני חיבבתי אותה.‬
‫בואי נצטלם ביחד.‬ ‫-מה?‬
‫בואי נתקרב.‬
‫הלוואי שהייתי מחבבת אותה מכל הלב.‬
‫גברת יון!‬
‫שלום.‬ ‫-בחיי, יון-ג'ונג!‬
‫עבר המון זמן. תני לי חיבוק.‬
‫אבל גם שנאתי אותה.‬
‫כל הכבוד. שתיכן מצטיינות בלימודים‬ ‫כי שתיכן נולדתן חכמות.‬
‫לכן אסור לך אף פעם לחשוב‬ ‫שאת מיוחדת בגלל הציונים הטובים שלך.‬
‫כי עם מה שהיה לי,‬
‫אף פעם לא יכולתי להעניק שמחה לאימא שלי…‬
‫או לגרום לאחי לחייך.‬
‫אבל למרות כל זה…‬
‫יון-ג'ונג.‬
‫היית היחידה שהייתה לי.‬
‫סאנג-יאון.‬
‫אבל את לא ידעת.‬
‫לא ידעת‬
‫כמה משמעותי זה היה בשבילי.‬
‫מתי הוא נתן לך אותה?‬
‫ביום שבו ישנתי אצלכם.‬
‫חשבתי שזה היה בגללי.‬
‫האמנתי שהמוות של אחי היה באשמתי…‬
‫ושבגלל זה הוא עזב בלי להגיד לי מילה.‬
‫סאנג-יאון?‬
‫אפשר לשאול…‬
‫למה לא סיפרת לי אז שאת עוברת דירה?‬
‫כעסת עליי או משהו?‬
‫הכול היה‬
‫כי אף פעם‬
‫לא הייתי אהובה כמוך.‬
‫אני מאמינה שאלה היו…‬
‫כמה מהשנים הכי קשות בחיי.‬
‫אני כל כך שמחה שהתחברנו שוב,‬
‫ושאוכל לעזור בכל דבר, לא משנה כמה קטן.‬
‫כי אף פעם לא יכולתי‬
‫להיות כמוך.‬
‫כי לא ידעתי איך לתת‬
‫או איך לקבל ללא תנאי.‬
‫לכן גם רגשות החיבה שלי כלפייך,‬
‫וגם רגשות השנאה…‬
‫היו יותר מדי בשבילי.‬
‫אז הרסתי אותנו…‬
‫כי רציתי להרוס אותך.‬
‫אני שונאת את זה שאת בסדר.‬
‫כי רציתי להרוס את עצמי.‬
‫אני רוצה לראות אותך הרוסה, כמוני.‬
‫גם לי היה קשה.‬
‫אני לא שונאת אותה. אני סולדת ממנה.‬ ‫-איך זה שונה?‬
‫זה שונה.‬
‫עדיף לסלוד ממישהו,‬ ‫כי זה אומר שאת לא חושבת עליו,‬
‫אבל לשנוא מישהו אומר שהוא נשאר איתך.‬
‫בואי נבקר את גברת יון.‬
‫אני לא עושה את זה בשבילך.‬
‫אני עושה את זה בשבילי.‬
‫מה קרה, גברתי?‬
‫אני פשוט שמחה.‬
‫אני מקווה שלא ירד גשם.‬
‫- אמצעי זהירות לחולי סרטן בנסיעה -‬
‫- ממה חולי סרטן צריכים להיזהר בנסיעות? -‬
‫- מאכלים טובים לחולי סרטן -‬
‫אני יוצאת עכשיו.‬
‫אתקשר אלייך כשאגיע.‬
‫- צ'און סאנג-יאון: אוקיי! -‬
‫- צ'און סאנג-יאון -‬
‫גברתי, מה קורה פה?‬
‫היא התמוטטה והפסיקה לנשום.‬
‫אני אסע. המספר שלי על חלון המכונית שלי.‬
‫סאנג-יאון!‬
‫אישה בת 42, חסרת הכרה, בדרך עכשיו.‬
‫המטופלת מגיבה רק לגירויי כאב,‬ ‫וחולה בסרטן סופני…‬
‫לחץ הדם שלה 150…‬
‫בבקשה אל תמותי. אני מתחננת.‬
‫צ'און סאנג-יאון.‬