‫- ואן פיס -‬
‫הפיראט המשרת הזה‬
‫הרג את הפרקליט של חברתך‬ ‫ומאיים להרוג גם אותה?‬
‫את החברה הכי טובה שלי, קאיה.‬ ‫מה הוא זמם? מי יעמיד פני משרת?‬
‫אתה לא מאמין לזה, נכון?‬
‫זאת האמת.‬ ‫קלהדור הוא פיראט. לא, סליחה. קורו.‬
‫שמו הוא קפטן קורו.‬
‫עכשיו אני יודע שאתה משקר.‬
‫קפטן קורו מפיראטי החתול השחור?‬ ‫-כן.‬
‫עם הציפורניים החדות והמשקפיים הקטנים…‬ ‫-זה בלתי אפשרי. אבי, יד הגרזן מורגן,‬
‫הרג אותו לפני שנים.‬
‫כל חייל מארינס רציני יודע את זה.‬
‫עברו שעות ולא התקרבנו למצוא את כובע הקש.‬ ‫-כובע קש? התכוונת ללופי?‬
‫רגע. פגשת את לופי?‬ ‫-החבר הטוב השני שלי, וגם הוא בצרות!‬
‫תיקח אותנו אל לופי?‬ ‫-כן, לא הקשבת?‬
‫מישהו חייב לעצור את קורו.‬ ‫לא אעשה את זה לבד.‬
‫זה בסדר. באנו לעזור.‬
‫נכון?‬
‫טוב, כן.‬
‫בהחלט.‬
‫אחריך.‬
‫לופי.‬
‫לופי!‬
‫קדימה!‬
‫אתם מבינים?‬ ‫-הבנתי.‬
‫הבנתי, אדוני.‬
‫הרגע השארתי את גברת קאיה בחדרה.‬
‫מה הוא עושה פה?‬
‫מה קרה לו?‬
‫הבחור רק רצה עוד ועוד מהמתכון החדש שלי.‬
‫רדפתי אחר איזון מושלם בין מרירות למליחות.‬
‫הלוואי שיכולתי לשאול אותו איזה טעם התקבל.‬
‫היה לזה טעם של רעל, אידיוט.‬ ‫-לא אם אני הטבח.‬
‫אתה לא טבח ואני לא משרתת, אנחנו פיראטים.‬ ‫-זלזלי רק בעצמך, שאם.‬
‫אל תערבי את הבישול שלי.‬ ‫-מספיק!‬
‫אני לא שומע את עצמי חושב‬ ‫על רקע השטויות הנבערות שלכם!‬
‫ועכשיו, כמה מרק הוא שתה?‬
‫את הכול.‬
‫איזה מזל.‬
‫זרקו אותו לבאר עם הטיפש ירוק השיער.‬
‫כן, קפטן.‬
‫ואל תעז ללכלך בבוץ את הרצפות שלי שוב.‬
‫אמרה המשרתת.‬
‫מי יצלצל בדלת בשעה כזו?‬
‫הישארו במקומכם.‬
‫הבנתם?‬
‫לא ניתן ללילה הזה לשבור אותנו.‬
‫מארינס?‬
‫מה העניין בשעת לילה כזו?‬
‫צר לנו להפריע לך בשעה כזו,‬ ‫אך שמענו דיווחים על פיראטים באזור.‬
‫מה? על מה אתם מדברים? הוא הפיראט!‬
‫הוא רצח את מרי! עצרו אותו! למה אתם מחכים?‬
‫שכה יהיה לי טוב.‬
‫צר לי אם אוסופ בזבז את זמנכם.‬
‫הבינו, הוא אינו בקו הבריאות.‬
‫תושבי הכפר ניסו לעזור לו כמיטב יכולתם, אך…‬
‫המסכן התנהג כך מאז שהיה ילד.‬
‫כל שקר גדול יותר מרעהו.‬
‫הוא לא חזר לקדמותו מאז שאימו מתה.‬
‫אל תערב את אימא שלי.‬
‫הכפפות שלו! תבדקו, יש לו להבים בכפפות.‬
‫תרשה לנו להביט? רק כדי להיות בטוחים.‬
‫טוב… איני בטוח מהיכן יש לו רעיונות כאלה.‬
‫כפפות משרת. איזה דמיון.‬
‫כנראה שיש פירות פגומים‬ ‫עד כדי כך שהם רקובים מהיסוד.‬
‫אבל אני יודע מה ראיתי.‬
‫בסדר. זה יספיק.‬
‫חשבתי שיש לנו עבודה.‬
‫אנחנו מחפשים נמלט. שמו לופי.‬
‫לופי?‬
‫לופי, כן, אני מכיר את השם הזה.‬
‫הוא אחד מהפושעים שאוסופ הכיר לבעלת הבית.‬ ‫חבורה נוראה. הם שתו כל משקה שהיה במקום.‬
‫אחד מחברי הצוות משגיח עליו עכשיו.‬
‫בוצ'י, המארינס הגיעו.‬
‫הם הגיעו לאסוף את פיראט כובע הקש השיכור.‬
‫הביאו אותו לחזית הבית מייד.‬
‫המארינס. מה נעשה?‬
‫כלום.‬
‫ואם כובע קש ידבר?‬
‫כמות המרק שהוא שתה יכולה להרוג מפלצת ים.‬ ‫נמשיך לפי התוכנית של הקפטן.‬
‫קדימה, מותק.‬
‫לא הבנת.‬
‫לופי הוא פיראט, אבל לא כמו קורו.‬
‫זה מבלבל, אבל בבקשה… קאיה! קאיה בסכנה!‬
‫סליחה, אוסופ.‬ ‫אין לך הוכחות. לא אוכל לעזור.‬
‫מה קרה לו?‬
‫הוא לא ידע שובע, כנראה.‬
‫יותר מדי אוכל, יותר מדי משקאות.‬ ‫אבל לפיראטים, שום דבר לא מספיק.‬
‫טוב שחיילי מארינס כמוכם‬ ‫שומרים על ביטחון הים המזרחי.‬
‫אם אין עניינים נוספים,‬
‫עליי לחזור לעבודתי.‬
‫חכה… יש לי עוד כמה שאלות.‬
‫כמובן.‬
‫מה זה היה?‬ ‫-בתים ישנים.‬
‫אתה יודע, הם דומים לנו.‬ ‫כשהם מזדקנים, הם חורקים.‬
‫אתה בטוח? זה נשמע בערך כמו…‬
‫אני אעסוק בתחום מומחיותי‬ ‫ואשאיר אותך להתעסק בשלך.‬
‫אחרי הכול, הפושע הנמלט נמצא בידיכם.‬
‫הוא משקר! כל מה שהוא אומר…‬ ‫-שמענו מספיק ממך.‬
‫הצילו! בבקשה, פיראטים!‬ ‫שמישהו יעזור! בבקשה, פיראטים! הצילו!‬
‫אין היגיון בשיגעון.‬
‫ועכשיו אני מוכרח לחזור לעבודתי.‬
‫בשם המארינס, אנו מודים ל…‬
‫שוב!‬
‫- כפר שימוטסוקי, לפני שבע שנים -‬
‫הילחמו!‬
‫שוב!‬
‫הבא בתור!‬
‫אתה שומט את המרפק.‬
‫זו רק עצה ידידותית.‬
‫אנחנו לא חברים, קוינה.‬ ‫ואני לא צריך עצות ממך.‬
‫לפי המהלכים שלך, זה נראה אחרת.‬
‫למדת משהו בזמן שבילית פה?‬
‫אל תצחקי עליי!‬ ‫חוץ ממך, אני הלוחם הכי טוב כאן.‬
‫ויום אחד אתעלה עלייך.‬
‫אז אהיה הסייף הטוב בעולם.‬
‫יום אחד, אולי.‬
‫אבל לא היום.‬
‫אני יודע למה אני לא מנצח אותך.‬ ‫זה בגלל חרבות הבמבוק האלה.‬
‫בואי נילחם בחרבות אמיתיות‬ ‫ונראה מי יותר טוב.‬
‫בסדר.‬
‫נילחם בקטאנות.‬
‫אבל אם תרצה לנצח אותי,‬
‫כדאי שתהיה מוכן להרוג אותי.‬
‫טוב. תוכנית ב'.‬
‫קאיה!‬
‫מהר, תני לי להיכנס! תפתחי את החלון!‬
‫אוסופ?‬ ‫-כן, מהר! תזדרזי, קדימה!‬
‫קאיה.‬
‫יש פיראטים בבית.‬
‫אני יודעת. אתה הזמנת אותם.‬
‫לא הפיראטים האלה. פיראטים אחרים. את בסכנה.‬
‫אוסופ, אתה לא מדבר בהיגיון.‬
‫בבקשה, קאיה, בואי נעוף מפה!‬ ‫-לא אלך מכאן, עכשיו אמצע הלילה.‬
‫אולי אקרא לקלהדור? נוכל ל…‬
‫לא, אל תקראי לקלהדור!‬
‫הוא זה שמנסה לפגוע בך.‬
‫הוא רצח את מרי.‬
‫מרי?‬
‫הוא היה כאן רק לפני כמה שעות.‬
‫כן. עכשיו הוא מת.‬
‫קלהדור הוא לא משרת, הוא… פיראט מרושע.‬
‫אוסופ, אתה מפחיד אותי.‬
‫קלהדור הקדיש את כל חייו כדי לדאוג לי.‬ ‫למה שהוא ירצה לפגוע בי או במרי?‬
‫אני לא יודע. אולי הוא רוצה את הכסף שלך.‬
‫אוסופ.‬
‫קאיה, בבקשה…‬
‫פשוט תאמיני לי.‬
‫את תמיד מאמינה לי.‬
‫האמנתי לסיפורים שלך‬ ‫בגלל שהם היו מהנים. זה לא מהנה.‬
‫זה לא סיפור. זו האמת. תקשיבי לי!‬
‫אני חושבת שאתה כבר לא יודע מה האמת.‬
‫כדאי שתלך, אוסופ.‬
‫קאיה…‬ ‫-בבקשה.‬
‫פשוט לך מכאן.‬
‫לא.‬
‫אני הפסקתי לברוח.‬
‫לא אעזוב אותך.‬
‫לא אלך עד שאדע שאת בטוחה.‬
‫שאם!‬
‫מה קרה, לעזאזל?‬
‫הבחורה עם השיער הכתום.‬
‫היא התחבאה.‬
‫היא שמעה הכול.‬
‫ונתת לה לברוח?‬
‫היא הופיעה משום מקום!‬
‫לא נמשיך לחכות עוד.‬
‫קאיה הגיעה לפרקה.‬
‫ועכשיו נוכל לסיים את השטות הזו.‬
‫אז עכשיו נהרוג אותה?‬
‫כן, בוצ'י.‬
‫לא נסתיר יותר את זהותנו.‬
‫וכדי להיות בטוחים שלא יפריעו לנו,‬
‫נעלו את הבית.‬
‫כן, קפטן.‬
‫מה זה?‬ ‫-מחסומי הבטיחות.‬
‫הוריי בנו אותם כדי למנוע מהפיראטים להיכנס.‬ ‫-ועכשיו הם שומרים את הפיראטים כאן. איתנו.‬
‫תודה לאל שאתם עדיין בחיים.‬
‫למה שלא נהיה בחיים?‬
‫רעל? על מה את מדברת?‬
‫שמעתי אותם במטבח. זה נמשך ככה כבר שנים.‬
‫אוסופ גרם לך לעשות את זה?‬ ‫-אני בכלל לא ידעתי.‬
‫אני נתתי לך את התה.‬
‫תחשבי על זה, קאיה. מתי חלית?‬ ‫בערך בזמן בו קורו התחיל לעבוד פה?‬
‫תקשיבי לי.‬
‫אם נישאר כאן, נמות.‬ ‫אנחנו חייבים לצאת עכשיו.‬
‫קאיה.‬
‫גברת קאיה…‬
‫קאיה!‬
‫אנחנו לבד.‬
‫ובכן, הורייך אינם.‬
‫גם החברים שלך אינם.‬
‫אפילו אוסופ איננו.‬
‫רק את ואני כאן, גברת קאיה.‬
‫הגיע הזמן‬
‫להתעורר!‬
‫לאן אנחנו הולכים?‬
‫אנחנו חייבים לצאת מהבית.‬ ‫-יש ידית נוספת שפותחת את המחסומים.‬
‫היא בחדר השינה של ההורים שלי‬ ‫באגף המזרחי.‬
‫את בטוחה? אולי יש עוד דרך…‬ ‫-זו הדרך היחידה. נצטרך ל…‬
‫הנה את, גברת קאיה.‬
‫זה יום ההולדת שלך. זה הזמן לחגוג!‬
‫רוצו!‬
‫אתה מוכן ללמוד לקח?‬
‫לא בחיים האלה. בואי נגמור עם זה.‬
‫שתי חרבות לא מספיקות לך?‬
‫אולי היית צריך להביא עוד.‬
‫שוב שמטת את המרפק.‬
‫תשתקי ותילחמי!‬
‫אני לא יכול לנצח אותך.‬
‫תהרגי אותי וזהו.‬
‫אני לא ראוי לאחוז בחרב.‬
‫אל תהיה טיפש.‬
‫תמיד היה לך כישרון גולמי.‬
‫ואתה רק תשתפר.‬
‫אתה תהיה גדול, חזק ומהיר ממני.‬
‫בסופו של דבר,‬
‫תתעלה עליי בכל תחום.‬
‫שטויות.‬
‫לא, זה הטבע.‬
‫אני קטנה עכשיו.‬
‫ומהירה. אבל בקרוב,‬ ‫הבנים יהיו גבוהים וחזקים יותר.‬
‫הזרועות שלהם יהיו ארוכות משלי.‬ ‫-למי אכפת מדברים כאלה?‬
‫אתה לא מבין?‬
‫בנות יכולות לנצח בנים,‬
‫אבל אישה לא יכולה לנצח גבר.‬
‫אל תגידי את זה.‬
‫אל תמציאי לעצמך תירוצים.‬
‫את היעד שלי!‬
‫אם תוותרי, מה הטעם בכל האימונים שעברנו?‬
‫בואי נילחם כל יום!‬
‫נמשיך להשתפר ולהתחזק‬ ‫עד שאחד מאיתנו יהיה הגדול מכולם.‬
‫אתה תעשה את זה בשבילי?‬
‫אני, רורונואה זורו,‬
‫נשבע להילחם, להתאמן ולכסח אותך כל יום.‬
‫אז אני, שימוטסוקי קוינה,‬
‫נשבעת להילחם, להתאמן ולכסח אותך כל יום.‬
‫אם נמלא את השבועה הזו,‬ ‫אחד מאיתנו יהפוך לסייף הטוב בעולם…‬
‫או לסייפית.‬
‫…אי פעם.‬
‫אני לא יודע. יש לי תחושה לא טובה לגבי זה.‬
‫אתה האדם היחיד שאני מכיר שמרגיש רע‬ ‫כשהוא לוכד את מי שהיה צריך ללכוד.‬
‫אני יודע שיכול להיות שאוסופ משקר,‬ ‫אבל המשרת הזה מפחיד אותי.‬
‫בטח, תתמוך בפיראטים.‬
‫אני בטוח שגם גארפ יאהב את זה.‬
‫זו לא אשמתי שאני עושה עבודה טובה‬ ‫וסגן האדמירל מבחין בזה.‬
‫אתה נמצא כאן רק בגלל שאתה חבר של כובע קש.‬
‫גארפ לא מאמין בך.‬
‫הוא מנצל אותך.‬
‫זה לא נכון.‬
‫אתה סתם מקנא.‬
‫זה לא אומר שאני טועה.‬
‫בשר.‬
‫מה אמרת, כובע קש?‬
‫יש לך משהו לומר?‬
‫טוב.‬
‫חדר גדול ומלחיץ. הכול בסדר.‬
‫זה היה עכביש.‬
‫התייחסנו אליו כמו לבן משפחה.‬
‫איך לא הבחנתי בזה? איך לא ראיתי מיהו?‬
‫זו לא אשמתך.‬
‫הוא ניצל אותך.‬
‫אנחנו צריכים שתהיי חזקה כדי שנצא מכאן.‬
‫מה הם היו חושבים עליי?‬
‫הם היו מתאכזבים כל כך.‬ ‫-לא.‬
‫לא, הם היו רוצים שתשרדי‬
‫וזה בדיוק מה שאנחנו נעשה.‬
‫משכו!‬
‫סנסיי.‬
‫חיכיתי לקוינה.‬
‫אתה יודע איפה היא?‬
‫קוינה…‬
‫קרתה תאונה.‬
‫היא…‬
‫היא איננה.‬
‫אבל…‬
‫זה לא יכול להיות.‬
‫הבטחנו משהו.‬
‫סנסיי, תן לי בבקשה את הכבוד‬ ‫לשאת את חרבה של קוינה.‬
‫ואדו איצ'ימונג'י היא חרב נדירה.‬
‫למה שאתיר לך לשאת אותה?‬
‫בגלל שקוינה ואני הבטחנו משהו.‬
‫הבטחנו שאחד מאיתנו יהיה הסייף הגדול בעולם.‬
‫אז עליך לקיים את ההבטחה הזו.‬
‫בשבילך,‬
‫ובשבילה.‬
‫קובי.‬
‫אני צריך לחזור.‬
‫המשרת.‬
‫הוא יהרוג את קאיה ואז ירדוף את הצוות שלי.‬
‫קיבלתי פקודה מפורשת לעצור אותך.‬
‫אמרת שרצית לעזור לחפים מפשע.‬
‫קאיה חפה מפשע.‬
‫אתה יודע מה? לעזאזל עם זה.‬
‫הלמפו, לא!‬
‫אבא אמר, "פיראט מת שוקל כמו פיראט חי".‬
‫יש לנו פקודה ברורה מגארפ.‬ ‫-לך יש פקודה ברורה.‬
‫תתחיל ללכת, פיראט, או שתמות.‬
‫היי, תספורת.‬
‫זורו!‬
‫איך ידעת איפה למצוא אותי?‬ ‫-לא ידעתי. חשבתי שאגיע לבית.‬
‫אל תזוזו! בשם המארינס, אתם עצורים!‬
‫קובי…‬
‫אני יודע שיש לך עבודה…‬
‫אבל אני אחזור לעזור לחברים שלי.‬
‫אז אל תנסה לעצור אותי.‬
‫אלוהים, הדבר הזה צריך קצת שמן.‬ ‫-לא. הוא צריך יותר כוח.‬
‫קאיה.‬
‫גברת קאיה.‬
‫נשמע שיש לנו בעיית עכברושים גדולה משחשבתי.‬
‫אולי אנחנו צריכים חתול בבית.‬
‫ועכשיו, קאיה…‬
‫אני יודע שאת כאן.‬
‫צאי החוצה. אין טעם להסתיר יותר את זהותנו.‬
‫נכון שמתיש לשמר חזות מסוימת‬
‫ולהעמיד פנים שאנחנו טובים ממי שאנו?‬
‫קיבלת כל הזדמנות שיש לעולם הזה להציע.‬
‫מה עשית עם החיים שלך?‬
‫שום דבר. פשוט שום דבר!‬
‫את פרחחית מעוררת רחמים, מפונקת ובכיינית!‬
‫קדימה, קאיה.‬
‫בואי לא נקשה על עצמנו עוד יותר.‬
‫תוכלי לראות בזה כתמורה‬
‫לכל השנים‬
‫בהן הקשבתי לתלונות האין-סופיות שלך!‬
‫"קלהדור, המרק חם מדי."‬
‫"תביא לי את השמיכי שלי, קלהדור."‬
‫"תכין לי תה. הברש את שיערי."‬
‫"הו, קלהדור…"‬
‫"אני מתגעגעת לאימא'לה ולאבא'לה שלי."‬
‫בזמן שרק רציתי לעקור את הלשון שלך!‬
‫נתפצל.‬
‫איפה אחפש עכשיו?‬
‫טוב, תמיד היית ילדה של אבא.‬
‫למרות שלא היה לו מספיק זמן בשבילך, מה?‬
‫לא.‬
‫אני חזקה משאת חושבת.‬
‫זה קל מדי.‬
‫חשבתי שזרקנו את הזבל.‬
‫אולי הפעם נשמור את החרבות שלו.‬
‫להתראות, גברת קאיה.‬
‫אלה החברים שלי.‬
‫אתה לא תתעסק איתם.‬
‫יש לך יכולת מעצבנת לחזור לעצמך.‬
‫טוב,‬
‫אני עשוי מגומי.‬
‫באמת חשבת שתגבר עליי?‬
‫אני קורו מאלף התוכניות.‬
‫אוסופ.‬
‫אז בוא ותילחם בי.‬
‫לא, פתי אומלל.‬
‫אז אתה חושב שאתה רוצה להיות פיראט?‬
‫אני פיראט.‬
‫וכמה זמן הפלגת בים? שבוע? חודש?‬
‫אני הייתי קפטן במשך שנים,‬
‫ומעולם לא נכשלתי בפשיטה.‬
‫אפילו לא פעם אחת.‬
‫ומה קיבלתי בתמורה?‬
‫חיים מלאי דאגות,‬
‫וגב עליו מצוירת מטרה‬ ‫בגודל הים המזרחי כולו!‬
‫זה מה שאתה רוצה?‬
‫חיים שלמים בהם תצטרך להסתכל מעבר לכתפך.‬
‫לעולם לא תזכה לליל מנוחה,‬
‫בגלל שמישהו תמיד ירצה לשסף את גרונך.‬
‫פיראטים, חיילי מארינס.‬
‫אפילו הצוות שלך.‬
‫לא הצוות שלי.‬
‫אנחנו מגבים אחד את השני.‬
‫תמיד.‬
‫עד היום שבו הם לא יעשו זאת.‬
‫הרגתי יותר חברי צוות משאוכל לזכור.‬
‫יש להם תחליף. לכל אחד ואחת מהם.‬
‫פיראטים לא עוסקים‬ ‫רק בפשיטות על כפרים או בתוכניות מושלמות.‬
‫מדובר בהרפתקה.‬
‫ובחופש.‬
‫חופש.‬
‫אין חופש למי שיש פרס על ראשו.‬
‫ויתרת על החלום שלך.‬
‫מי שעושה דבר כזה,‬ ‫לא יכול לקרוא לעצמו פיראט.‬
‫נראה שאתה הוא זה שמוותר עכשיו.‬
‫לא.‬
‫גמרתי לדבר.‬
‫עכשיו אני מקשיב.‬
‫לא התכוננת לזה, מה?‬
‫גאם גאם…‬
‫בל!‬
‫אני מצטער על הבלגן.‬
‫בטח תרצי עוזרים חדשים.‬
‫אני חושבת שאקח הפסקה מעוזרים.‬
‫חבל שלא נוכל לקבל את הפרס שעל ראשם.‬ ‫-לא.‬
‫המארינס יודעים איפה אנחנו. נצטרך לצאת מפה.‬
‫לאן נלך? אין לנו אפילו ספינה.‬
‫כן,‬
‫יש לכם.‬
‫הוא דומה לחבר שלך, עורך הדין.‬
‫מרי ניהל את המספנה אחרי שהוריי מתו.‬
‫הוא היה העמית היקר ביותר שלהם.‬ ‫הוא ליווה אותי במשך הזמן הרב ביותר.‬
‫אז זיכרו ימשיך לחיות.‬
‫אני קורא לספינה זו‬
‫גואינג מרי!‬
‫היא שלכם עכשיו.‬
‫הבית החדש שלכם.‬ ‫-תודה, קאיה.‬
‫כן! הצלחנו!‬
‫כן!‬
‫אוסופ!‬
‫למה אתה מחכה? תביא את הדברים שלך.‬
‫אילו דברים?‬
‫אתה בא איתנו. נכון?‬
‫מה?‬
‫לא. אני לא יכול.‬ ‫-בוא כבר וזהו.‬
‫אני אצטרך צלף מעולה.‬
‫בדיוק כמו יאסופ.‬
‫וראיתי מה עשית קודם. שמרת על החברים שלך.‬
‫זה בדיוק האדם שאצטרך בצוות שלי.‬
‫אבל…‬
‫לא אוכל לעזוב את כפר סירופ.‬
‫מה עם קאיה?‬
‫היא צריכה שאטפל בה.‬
‫אוסופ,‬
‫היית חבר נהדר,‬
‫אבל אני חושבת שהגיע הזמן שאני אדאג לעצמי.‬
‫אבל אמרתי שלעולם לא אעזוב אותך.‬
‫ואת לא צריכה עזרה במספנה?‬
‫המספנה הייתה החלום של ההורים שלי.‬
‫אני חושבת שאעשה משהו אחר.‬
‫אולי אלמד כדי להיות רופאה.‬
‫אז… נראה לי‬
‫שאנחנו נפרדים.‬
‫נתראה שוב יום אחד.‬
‫וכשזה יקרה,‬
‫אני מצפה לשמוע‬ ‫על ההרפתקאות האמיתיות של קפטן אוסופ.‬
‫הם יודעים שאני הקפטן, נכון?‬
‫תן להם את זה.‬
‫שלום.‬
‫כן!‬
‫אמרתי לך שזה יסתדר.‬
‫כן, אל תתרגל לזה.‬
‫להתרגל למה?‬
‫להיות צודק.‬
‫נכשלתי במשימה הראשונה שלי.‬
‫לא הצלחתי ללכוד את המטרה.‬
‫לא תפסתי את לופי.‬
‫זה היה בדיוק כמו שאמרת. חשבתי יותר מדי.‬
‫אל תקשה על עצמך.‬
‫עשית בדיוק את מה שהיית אמור לעשות.‬
‫המפקד, אני לא מבין.‬
‫הלקח האמיתי במקרה הזה…‬
‫תמיד תכין תוכנית לגיבוי.‬
‫חשפת אותם, בן.‬
‫ספינה! שתי נקודות מקרן ימין!‬
‫המשימה הושלמה.‬
‫חבר'ה! תראו.‬
‫תוך ניצול כישרוני האומנותי הנשגב,‬
‫הכנתי לנו דגל פיראטים חדש לספינה.‬
‫אני יודע. כישרון העיצוב שלי‬ ‫יכול להותיר את הקהל ללא מילים.‬
‫כבר ציירתי את הדגל שלנו.‬ ‫-טוב, אבל הדגל הזה הרבה יותר טוב.‬
‫אף דגל לא יפחיד אף אחד בכל מקרה.‬
‫דגל הג'ולי רוג'ר אמור לייצג את הקפטן.‬
‫אני הקפטן.‬
‫אנו צוות כובע הקש. אני קפטן אוסופ.‬ ‫-קראו לי קפטן אוסופ…‬
‫בכל ים, הייתי קפטן אוסופ. והקפטן…‬ ‫-אני הקפטן. הקפטן זה אני.‬
‫…מבין את הספינה ויודע עליה יותר מהאחרים.‬ ‫-אני הקפטן!‬
‫טוב…‬
‫ראית?‬
‫זה העניין.‬
‫מעכשיו תהיה לנו הפלגה שקטה.‬
‫מה זה היה?‬
‫היית חייב לפתוח את הפה שלך.‬
‫מארינס! אנחנו מותקפים!‬
‫נכוון אל מעקה הירכתיים שלהם.‬
‫סבא?‬
‫"סבא"?‬