Polako.
Polako. Nemojte ga ispustiti.
Nisam. Jako je težak.
Ima jako veliku glavu. Nakazno veliku.
Kakve to veze ima?
Zoro? Čuješ li me?
Gdje je prva pomoć?
-Zoro? -Imamo li prvu pomoć?
Samo sam ovo našao. Odakle krvari?
Odasvud.
-Trebamo ručnika. -Trebamo liječnika.
Koliko znam, nemamo ga.
Luffy? Luffy!
Netko se mora vratiti na Baratie.
-Sad zbilja nisam gladan, Nami. -Ne zbog hrane.
Možda je neki gost brodski liječnik.
Da. Liječnik.
Trebamo liječnika.
-Što radiš? -Sjeckam mrkvu, kuharu.
Vidim. Zašto u mojoj kuhinji? Degradirao sam te, sjećaš se?
Da, ali Patty se oporavlja od mamurluka
i ako ne želite sami pripremati rani ručak…
Dobro.
Predebelo ih režeš.
A jaja nisu dovoljno pečena.
Odavde vidim da u toj remuladi treba više origana.
Origano je za divljake.
Upomoć!
Upomoć! Zoro treba liječnika.
Borio se protiv vojskovođe, no izgubio je.
-A sad krvari odasvud… -Uspori, potrčko.
-Ništa te ne razumijem. -Moj prijatelj umire.
Najbliži je liječnik na otočju Conomi. Dva dana.
-Previše. -Ne mogu pomoći. Valjda će preživjeti.
Kamo si ti krenuo?
-Idem pomoći. -Ručak se neće sam pripremiti.
Rekao si mi da nahranim gladne. Ne vidim razliku.
Dobro.
Donesi kuhinjske noževe i bocu viskija.
I svježu žutorepku iz hladnjaka. Što veća, to bolja.
Žutorepku?
Samo me poslušaj.
Šališ se? Treba liječnika.
Želiš li spasiti prijatelja ili ne?
-Za sterilizaciju rana? -Ma kakvi.
Šteta dobre kapljice.
Predivno.
Igla.
Riblja koža.
Ovo je stari pomorski trik.
Riblja koža zatvorit će ranu i meso će mnogo brže zacijeliti.
Bit će dobro?
Neću lagati. Izgubio je mnogo krvi.
-Možda je prekasno za njega. -Možda nije.
Svakom je nogom u drugom svijetu. Zapeo između života i smrti.
Morate ga nekako privezati za naš svijet.
Razgovarajte s njim. Pričajte mu priče. Pjevajte morske pjesmice.
Možda neće odgovoriti,
ali znat će da je posada uz njega.
Mihawk.
Lijepo što si se najavio.
Mislio sam da ćemo razgovarati nasamo.
Slobodan si, kadete.
Na zapovijed.
Dakle, gdje je?
Gdje je Luffy?
-Trenutačno ne znam. -Kako to misliš?
Pustio sam ga.
Jasno sam ti rekao da mi ga dovedeš.
Dajte, viceadmirale. Ne izvršavam zapovijedi.
Čak ni od takvih poput vas.
Kao jedan od sedam vojskovođa služiš Svjetskoj vladi.
-Bez našeg imuniteta… -Svejedno bih radio što želim.
Ni manje, ni više.
A želim vidjeti
što će biti s tim mladićem kad uđe u Veliku liniju.
Neću to dopustiti.
Onda vam neće biti lako, viceadmirale,
jer taj je dečko zanimljiv.
Tko zna?
Možda će vaš unuk ipak pronaći Jedinstveni komad.
Danas ću večerati u blagovaonici.
Nešto jako fino miriše.
Mislio sam da će svi biti gladni. Mnogo je ostataka.
Nikad ne bacaj hranu.
Što je bilo? Ne voliš ribu?
Volim ribu. Moram pripremiti Zorov mač.
Znate već, kad se probudi.
Teško je ozlijeđen, kompa.
Postoji mogućnost da se ne probudi.
Zoro je najjači borac kojeg znam.
Nema šanse da će ga neki vojskovođa poraziti.
Pa, moraš jesti.
Ako ne želiš ribu, imam odreske u kuhinji.
Ili si raspoložen za rižoto sa šafranom?
Inače bih oboje,
ali moram mu pripremiti Vajdu Ičimdodžija.
-Što? -Njegov mač.
Ima ime.
-Zašto? -Ne znam.
Rekao je da je poseban.
Sanji, možeš skuhati Zorovo omiljeno jelo?
Naravno. Što voli?
Voli okruglice od riže.
I pivo.
A rižine okruglice natopljene pivom? Možeš li to?
Mogu što god. Samo reci što želiš.
Želim da jede.
Da mu se vrati snaga.
Ali želim i da spava kako bi mu rane zacijelile.
Ili možda samo treba vode. Zar ne?
Nakon toliko borbe sigurno je jako žedan.
Ali vjerojatno je i umoran, pa…
Da, trebamo ga pustiti da se odmori.
Posao kapetana najteži je posao na svijetu. Dobro?
Zeff mi je rekao
da je odlučivanje ono što kapetana odvaja od ostatka posade.
Bio je jedan od najboljih gusarskih kapetana.
Zeff je bio gusar?!
Zapovjednik strašnih Kuharskih gusara. Zvali su ga Crvenonogi Zeff
jer su mu čizme bile umrljane krvlju neprijatelja.
Kako ste se upoznali? Bio si u njegovoj posadi?
Ne baš.
PUTNIČKI BROD ORBITA ISTOČNO MODRO MORE, PRIJE DEVET GODINA
Sanji, ubrzaj se. Ti se stolovi neće sami počistiti.
Radim na veloutéu. Moram dobiti pravu teksturu.
Što? Ovo je brodska kuhinja. Nećeš posluživati otmjena jela.
Hoću u Svemorju.
Jeste li čuli? Sanji ide u Svemorje!
To nije pravo mjesto, mali. Svemorje ne postoji.
Postoji. I jednog ću ga dana naći.
To je kuharska lovačka priča da brže prođe vrijeme. A sad na stolove.
Gusari! Zauzimaju brod!
Gusari! Moramo otići odavde.
Velouté.
Ne.
Treba origana.
Origano je za divljake!
Dobar pokušaj, mali patlidžane. Kako želiš umrijeti? Brzo ili sporo?
Radije bih umro nego da mi začiniš hranu.
Ti si to skuhao?
Nije tako loše.
Bolje od svega što ti znaš skuhati.
Imaš oštar jezik, dečko.
A da ga izrežem i ispržim na svinjskoj masti?
Radi što želiš, ali neću umrijeti ovdje.
Ne dok ne nađem Svemorje.
Svemorje?
Reci mi, što mali patlidžan zna o Svemorju?
Što je bilo?
Oluja.
Potopila je oba broda.
Ali posada…
Svi su mrtvi, osim nas.
Što ćemo?
Čekat ćemo.
Nadajmo se da će nas brod u prolazu uočiti prije negoli sunce…
sprži naše kosti.
Dakle,
ovo je sva hrana koja je ostala.
Zato jedi polako. Poslije ovoga nema više.
-Zašto tebi ide veća? -Jer sam triput veći od tebe.
Znaš što?
Trebalo bi ti biti drago što ti išta i dajem.
Prijeđi na drugu stranu i stražari.
I mislim ozbiljno. Nemoj mi smetati ako ne vidiš brod.
Jasno?
Pitao sam „jasno”?!
A sad idi!
DRUGI DAN
TREĆI DAN
DVADESET I PETI DAN
Brod!
Brode, ovamo!
Daj!
Brode!
Molim te!
Daj, brode!
Ne!
TRIDESETI DAN
PEDESETI DAN
SEDAMDESETI DAN
Stari je imao dvostruko više hrane.
Ako mi ne da,
sam ću ga ubiti.
Rekoh da se kloniš.
Još imaš hrane. Moraš mi je dati!
Gdje je?!
Gdje je?
Nema hrane. Kako si još živ?!
Tvoja noga.
Što je bilo?
Pojeo si je?
Pojeo si svoju nogu?
Dao si mi svu hranu. Zašto?
Ne poznaješ me. Zašto bi pomogao neznancu?
Jer, mali patlidžane,
cijeli život tražim
Svemorje.
Ali sad mi je odzvonilo.
Imaš isti san kao ja.
Vjeruj mi,
Svemorje
postoji.
Stvarno je.
Ako ga ja ne nađem,
možda ti možeš.
Stoga ti moraš preživjeti.
I ti moraš ispuniti taj san.
Za obojicu.
Imaš li pojma kako je to?
Kad netko žrtvuje ud da ti spasi život?
Zapravo, imam.
Samo kažem da smo ondje bili 85 dana.
Mogao me pustiti da umrem na toj stijeni.
No ponio se kao kapetan.
Donio je tešku odluku.
Jeo bih i ruke i noge kako bih spasio Zora.
„U nekoj zemlji, u sjevernim morima,
živio je istraživač po imenu Mont Blanc Noland.
Njegove su priče bile velike pustolovine koje su zvučale kao laž.
Noland je rekao kralju da je našao zlatni grad,
ali kad je kralj otišao po blago,
grad je nestao
i većina kraljevih vojnika poginula je
na putu.
Noland je osuđen na smrt, ali nastavio je lagati kralju,
tvrdeći da je zlatni grad potonuo u more.
I…
iako mu nitko nije vjerovao,
nije prestao lagati dok nije umro.”
Jadničak.
Možete li to zamisliti? Da izgubiš cijeli zlatan grad?
Mislim da to nije bila poenta priče.
Priče mogu imati različite poente.
Mislim, zašto ga je kralj morao ubiti?
Katkad, kad si glavni, moraš donositi teške odluke.
Zašto svi to ponavljaju?
Jer si mogao spasiti Zora.
Nije se morao boriti, ali ti si to dopustio.
Zašto ga nisi zaustavio?
Nisam mislio da će izgubiti.
-Mogao si ga razuvjeriti. -Nikad to ne bih učinio.
Radije bi ga gledao ovakvog?
Možda umre, Luffy.
Učinit ću sve da ga spasim.
Bilo što.
No neću mu stajati na putu prema snu.
-Svi imamo snove, ali prerastemo ih. -Stvarno tako misliš?
Zar ti nemaš san?
Imam. Trenutačno sanjam da Zoro neće umrijeti u mom krevetu.
Zar ne želiš nešto?
Nešto više.
Najviše na svijetu.
Ne mogu svi slijediti svoje snove.
Kadete.
-Žao mi je zbog ovoga. -Sigurno ste imali razlog.
I već znaš razlog, zar ne?
-Nisam čuo… -Znaš da je Luffy moj unuk.
Godinama sam ga pokušavao uvježbati.
Da postane pravi marinac.
Opirao mi se na svakom koraku.
Nije slušao. Nije učio, nije surađivao.
Uzoran si kadet. Vas ste dvojica posve različiti.
Viceadmirale.
Bio sam s Luffyjem.
-Znam kako funkcionira njegov um. -I ja. Pa?
Luffy je drukčiji.
Ne poštuje pravila.
Misli svojom glavom, što god tko rekao.
Ja sam kriv za to. Bio sam preblag.
Bilo bi svejedno.
-Jer Luffy točno zna što je. -A što je?
Gusar.
Luffy je oduvijek gusar. I uvijek će biti gusar.
Koliko god ubojica poslali, nikad se neće promijeniti.
-Radije će umrijeti. -Što onda predlažeš?
-Da mu dopustim da bude glupi gusar? -Bi li to bilo najgore?
Možda imaš pravo.
Cijelo vrijeme ovomu pristupam pogrešno.
Okupi marince na palubi. Obratit ću im se na popodnevnoj straži.
Da, viceadmirale.
Tko je gladan?
Dobro došli na Baratie. Kako vas mogu uslužiti?
Uslužiti?
Zanimljiv izbor riječi.
Imate hrane, zar ne? Želimo jesti.
-Bojim se da više nema stolova… -Vidim hrpu stolova.
Sjednite!
Nitko neće otići.
Osim tebe.
Uživajmo u posljednjem obroku,
zajedno.
Tko si ti, starče?
Zovem se Zeff.
Ja sam vlasnik.
Ja sam Arlong.
Vlasnik Istočnog modrog.
More nema vlasnika.
Čak ni čovjeka ribu.
To će se promijeniti. Kad mi dadeš što želim.
Slušajte. Tražim gusara sa slamnatim šeširom.
Zove se Luffy.
Ima nešto moje.
Slamnatim šeširom?
Ne.
Ne zvuči poznato.
A da ti spremim obrok?
Apsolutno sve što želiš s tog jelovnika, besplatno.
Pa, već imam obrok.
Ako mi ne dovedeš slamnatog šeširka prije nego što završim,
možda počnem dodavati ove drage ljude na jelovnik.
Kako je?
Ništa nije rekao.
Nije li Zeff rekao da trebamo razgovarati s njim? Pričati priče?
Što bih rekao?
Što ti padne na pamet.
Samo govori iz srca.
Srce me pogrešno savjetuje.
Pa…
bar će znati da si to ti.
Što možeš izgubiti?
Zoro!
Što ima?
Samo sam ti htio reći da…
Idem ispočetka.
Samo ću…
Bok, Zoro. Bok.
-Znaš, to je… -Luffy!
Luffy!
Arlongovi gusari na Baratieu. Moramo otići.
Što? Zašto? Zašto bismo otišli?
Jer traže tebe.
-Mene? -I kartu.
Ti ljudi ribe uništit će brod ako ga Zeff ne preda.
-Kamo ćeš? -Baratie je ugrožen. Moram onamo.
-Idem s tobom. -Nisi li čuo što sam rekla?
Love te. Moramo pobjeći.
Slažem se s Nami. Ne želim da leti perje ili ljuske…
Ne bježim. Zaštitit ćemo ovo mjesto.
Ovo nije tvoja borba. Zašto?
Nahranio si nas.
Poznajem tu posadu. Njihov kapetan, Arlong,
ima najvišu nagradu u Istočnome.
-Bolje da ga ne diraš. -Očito on prvi dira nas.
Luffy, daj.
Molim te.
Ne želim da nedužni stradaju zbog mene.
Ako ti ljudi ribe žele borbu,
dat ćemo im je.
Ostani na brodu i štiti kartu.
Kod tebe je sigurna.
Što je?
Niste vidjeli čovjeka ribu da uživa u jelu?
Jer ne poznajete ljude ribe.
Osim onih koji vam popravljaju brod ili čiste kuću.
-Nemam ništa protiv vaše vrste. -Šteta.
Jer ja imam svašta protiv vaše.
Bijedni, odbojni ljudi!
Znate,
većina bi ljudi riba rado sjedila za istim stolom kao čovjek.
Žele ravnopravnost.
Ali vi udarate tako nisko.
Svi znamo da nismo nimalo ravnopravni.
Ljudi ribe u svakom su pogledu bolji od ljudi.
Snažniji, brži,
gladniji.
Slažeš li se?
Tko je od vas Arlong?
Tko pita?
Ja sam Monkey D. Luffy.
-Čujem da me tražiš. -Doista te tražim.
Znači, ovo je gusar o kojem sam toliko toga čuo?
Očekivao sam nekog… većeg.
Bome i ja.
Znaš li ti tko sam ja, mali?
Ja sam Pila Arlong.
Čak i marinci bježe pred mojom zastavom.
Nikad čuo. Kako si me uopće našao?
Pomogao mi je stari prijatelj.
Bok, Slamnati Šeširu. Jesam li ti nedostajao?
Balegi?
-Što radiš tu? -Ovo nije bio ni moj prvi izbor.
Ali ovi dragi ljudi ribe nagovorili su me da im pokažem put,
što nije lako kad nemaš ruke.
-Kako si uopće znao gdje sam? -Rekao sam ti.
Posvuda imam oči i uši.
I to u stereu!
Cijelo vrijeme slušaš?
-Sve si čuo? -Sve.
I brzo mi je dosadilo. Jer vi krebili pojma nemate što radite.
Usmenko, a da me počešeš iza uha?
Žalim, dušo.
Ma daj! Pomozi klaunu. Ja…
Ne opet u torbu! Tako je mračno, mokro i pjeskovito.
Slušaj.
Želim svoju kartu
i pola onoga što opljačkaš kao danak.
Ako mi se pokoriš, možda te pustim da služiš u mom kraljevstvu.
-Ne pokoravam se ljudima. -Ja nisam čovjek.
Ni ribama.
I nisi kralj.
Bit ću
kada dobijem kartu Velike linije.
Onda…
morat ćeš se boriti sa mnom.
Onda neka borba počne.
Zeffe!
Zaista sjajan borac.
Gumi-gumi
pištolj!
Ustaj!
Nije loše za čovjeka.
Velika pogreška.
Sad ćeš poslužiti kao primjer drugima.
U baru sam ti rekla da nemam prijatelja.
Ali istina je da si ih zapravo nisam smjela dopustiti.
Jer uvijek naudim najbližima.
Ne znam zašto si tako poseban, mali.
Dođi i saznaj.
Daj, čovječja ribice.
Ne znaš bolje?
Jesi žedan?
Arlonže, čekaj!
Kod mene je.
Karta je kod mene.
Donijela sam ti je, kako sam i rekla.
Nami?
-Što radiš? -Pokušala sam ti reći, Luffy.
Nisam bila u tvojoj posadi.
Pridružila sam ti se samo da ukradem kartu.
Ne vjerujem to.
Zato što vjeruješ u ono u što želiš vjerovati. Ali nije zato istina.
Sestra Nami odana je članica Arlongovih gusara.
Već godinama.
Imamo kartu.
Idemo.
Ne dok ne dovršim jelo.
Zašto bi tratio vrijeme na ubijanje žderača vražjeg voća?
Neka more to odradi.
Gdje je Nami?
Otišla je.
Članica je Arlongove posade.
Ne.
Nemoguće.
Pozor!
Voljno.
Marinci.
Bili ste izvrsni u ovome lovu na gusare.
Ponosim se vašim trudom da uhitite te zločince.
Ali podcijenio sam ih.
Odlučnost da se razmeću nezakonitim aktivnostima.
Postaju više od puke smetnje
i tako se moramo ponašati.
Misija se promijenila.
Nema više polumjera.
Nema više mekih meta.
Slamnati šeširi i njihov kapetan neće se predati.
Stoga skidamo rukavice!
Zarobit ćemo ih.
I privest ćemo ih pravdi!
Ne moraš to raditi.
Sutra imamo pun restoran. Dvije smjene za večeru i ručak.
Dosta! Ne zanima me.
-U čemu je tvoj problem? -Moj?
Ja sam dobro. Ti imaš problem.
Pomažem ti s pospremanjem.
Nitko to nije tražio, zar ne? Izlazi iz mog restorana.
Neću biti konobar.
Nećeš biti ništa ako ostaneš ovdje.
Nisam ti spasio život da ga potratiš na Baratieu.
Ne mogu samo tako otići.
-Zašto ne? -Ne bi mogao ovo voditi bez mene.
Molim te, mali patlidžane, tvoje je kuhanje za svinje.
Ne natrpavam origano u sve.
A ja barem stalno ne cmizdrim za Svemorjem.
Brbljaš o tome otkako si bio balavo derište.
Sad ti kažem. Ako ti baš toliko znači, nađi ga.
Želiš li da odustanem? To želiš?
Odustaješ ostajanjem!
Zar ne shvaćaš? Jedno je kad imaš san, a drugo kad ga slijediš.
Potrčko mi je ponudio mjesto u posadi. Možda prihvatim.
Trebaš dopuštenje? Idi.
-Dobro! -Dobro!
Dobro!
Bok, Zoro.
Propustio si veliku borbu.
Ti su ljudi ribe opaki.
Svidjelo bi ti se.
I imali smo sjajnu večeru.
Svi smo zajedno sjedili
i slušali Usoppove priče.
Ali ja sam zabrljao.
A sad sam izgubio Nami.
Izgubio sam kartu Velike linije.
Možda ću i tebe izgubiti.
Prije nisam znao što da kažem,
no sad znam i tako je jednostavno.
Trebam te, Zoro.
Želim
da se probudiš.
Nastavit ćeš govoriti ili se mogu naspavati?
Zoro?
Zoro!
Zoro, nisi mrtav!
Sad bih volio da jesam.
Sanjao sam tako čudan san.
Da je Nami otišla.
Jest.
Ja sam kriv.
Ne. Nisi učinio ništa pogrešno.
Ponašao si se kao kapetan.
Ali posada se raspada.
Ne raspada.
Ja, Roronoa Zoro…
obećavam da ću stajati uz tebe,
odsad do kraja.
Dok ne nađemo Jedinstveni komad
ili umremo.
Neka dođu marinci, gusari ili morske zvijeri.
Ti si moj kapetan, Luffy,
a ja tvoj prvi časnik.
Zoro!
Uopće se nisam brinuo.
Živ je!
Rekao sam im: „Bolje vam je da ne dirate Slamnate šešire!”
Da!
Spašavali su žive peraje.
Preplašili ste ih, ha?
-Veliki kapetan Usopp. -Da.
Što ćemo sad? Unijeti kurs prema Velikoj liniji?
-Ne. -Zar ne idemo po Jedinstveni komad?
Idemo.
No ne možemo bez cijele posade.
Prvo…
idemo po Nami.
Mnogo suhog mesa u bačvama.
-Ne nosimo li previše? -Znaš li s kim ploviš?
Da.
Čujem da trebate kuhara.
Da! Trebamo!
Dobro nam došao.
-Zašto primamo konobara? -Jer ne znamo skuhati ni vodu.
Spuštam jedro!
Isplovljavamo!
Sanji!
Drži noge na suhome!
Zbogom, Zeffe.
Znaš, sve ove godine
života pod tvojim usranim krovom i kuhanja u rupi od restorana…
dugujem ti život!
Hvala što si trpio moja sranja svih ovih godina.
Nikad te neću zaboraviti!
Idemo po Nami, ali kako ćemo je naći?
Nemamo pojma gdje je.
Znam nekoga tko zna.
Bok, dečki!
Prijevod titlova: Željko Radić