Це велика гора.
На мапі все чітко.
Найкращий спосіб потрапити у Велику Смугу — через Зворотну гору.
Тоді вперед.
Я не знаюся на навігації, але знаю, що корабель на гору не залізе.
Намі знає, що робити. Мені цього достатньо.
У мене є теорія.
Течії чотирьох морів мали б нас підняти.
Але тут води холодніші,
тому течії біля підніжжя гори спрямовані до дна.
Якщо проґавимо мить,
ми розіб'ємося і нас затягне на дно океану.
Що?
Це важко пояснити.
Зроби правильно, інакше помреш.
Гаразд, не важко.
Червона Смуга оперізує світ.
Її неможливо обійти. Треба пройти крізь неї.
Якщо штурманка каже, що це шлях у Велику Смугу,
отже так і є.
БЕЗПЕЧНИЙ ШЛЯХ… ЗДАЄТЬСЯ?? ТЕПЛА ТЕЧІЯ ШТОВХАЄ ДОГОРИ?
Тут багато уламків кораблів.
Бачиш? Не всі опиняються на дні океану.
Тримай курс, Усоппе.
Обережно з колдерштоком.
Усоппе, різко ліворуч!
Це було не надто…
погано.
Тримайтеся!
Так!
Намі! «Меррі» мене не слухається!
Усоппе, ми вріжемося в скелі! Ліворуч!
Я не можу! Течія надто сильна!
Не здавайся!
Борися з течією!
«Меррі», слухайся мене.
Не тисніть надто сильно, бо…
-Ні! -Зламаєте.
Як тепер стернувати?
Готуйтеся до удару!
Ми врятовані!
Ми ще не вийшли!
Ставте бізань. Я йду на ніс судна.
Тримаю!
Ми майже на вершині!
Так! Оце покаталися!
Приготуйтеся тягти.
Праворуч до краю!
Так! Ну ж бо!
Уперед, «Меррі»!
Тягніть!
Ми впоралися!
Це Велика Смуга!
Залишилося спуститися.
Повний вперед.
Що це?
Що б то не було, ми зараз у це вріжемося!
Агов, ките!
Ану посунься!
-Луффі, ні! -Луффі!
Ще п'ять хвилин, Дадан.
Агов!
Припини це!
Віддай мені мій екіпаж!
Не хочеш по-доброму?
Як скажеш, рибко!
От паразит!
Не будь боягузом і підпливи ближче!
Сюди!
Якби я…
Якби я міг плавати, тобі б це боком вилізло.
Знадобиться щось значно більше за кулаки.
А ти хто?
Просто старий,
який робить свою роботу.
Гаразд, гупі-переростку.
Мої друзі досі там.
Ми мусимо їх врятувати.
Твої друзі мертві.
Я мушу витягти друзів із кита.
Я не піду, поки не отримаю відповідей. Хто ти такий?
Що з китом? Як їх витягти?
Хочеш відповідей? Добре.
Мене звати Крокус. Професія — наглядач маяка.
Сімдесят один рік.
Близнюки. Четверта група крові.
Бідолашний кит намагається пробитися крізь Червону Смугу, а це неможливо.
Щодо твого екіпажу —
все марно.
Я вже тобі казав:
твій екіпаж мертвий.
Ти їх не знаєш.
На мапі є щось про кита-велетня?
-Звісно, ні. -Як думаєте, з Луффі все добре?
Авжеж.
Це ж Луффі. Він… живучий.
-Треба знайти вихід звідси. -Але цього разу я придумаю план.
Я не знала, що тут буде кит.
І не я зламала колдершток своїми м'язиськами.
Це не комплімент.
Як на мене, комплімент.
Усоппе, ти полагодиш «Меррі»?
Авжеж. Але румпель не працюватиме без шківа, тому…
-Гадаєш, знайдеш його там? -Там?
Серед цих страхітливих уламків?
Страхітливих і, мабуть, з привидами.
Отже, робота для двох.
А я поки придумаю план, як нас витягти звідси.
Я цим займусь.
Меч не витягне нас із кита.
Ще побачимо.
Сказала підготувати хвилеріз-байк?
Так, капітане. Але Велика Смуга поза нашою юрисдикцією.
Треба подати офіційний запит вищому керівництву…
Ось мій запит — мені байдуже. Так йому і скажи.
Можеш сказати мені сам, капітане.
Віцеадмірале Ґарпе. Ласкаво просимо в Логгород.
Що тут робить таке велике цабе?
Святкуєте річницю?
Я прямував до штаб-квартири в Бастіоні, але вирішив…
Вирішив подивитися, як ви тут.
Хочу з тобою дещо обговорити.
Крім того, це гарна нагода для моїх новобранців розширити горизонти.
Нарешті зійшли із судна.
-Гельмеппо, помовч. -Що?
Ти непритомнів і блював більше, ніж я під час тренувань.
Ми заслужили на відпочинок.
Берете всіх підряд?
Новобранці вже не ті, що раніше.
Ти теж не був взірцевим новобранцем, коли починав.
Вони тебе ще здивують.
Погуляйте містом, хлопці. Може, чогось навчитеся.
Я хочу поговорити з шановним капітаном.
Ми могли б навчитися більше, якби супроводжували вас.
Це приватна розмова.
Якщо не хочете гуляти, вертайтеся на корабель.
Я чув, у Боґарда з'явилися нові ідеї щодо відтискань.
Ташигі їм усе тут покаже.
Чудово.
Веди, капітане.
Сюди, прошу.
Привіт.
Квіткоголовий, мені потрібна допомога!
Діду, відчини!
Я мушу витягти друзів із цього кита!
Відчини двері!
Діду заквітчаний, допоможи мені!
Відчини двері!
Відчини!
ПРИНЦЕСУ АЛАБАСТИ ДОСІ НЕ ЗНАЙШЛИ
Нарешті спокій.
Ти хоч уявляєш, як тут важко знайти майстра?
Ми з друзями обіцяли перетнути Велику Смугу
і здійснити наші мрії.
Я не попливу без них.
Я готовий на все, щоб витягти їх із того кита.
Бо ніщо…
ніщо не стане на заваді Монкі Ді Луффі та його команді!
Бачу, ти не відступиш.
Ні.
Є лише один спосіб безпечно підійти до Лабуна
і подивитися, чи твої друзі ще живі.
Лабуна?
-Ти дав китові ім'я? -Ні! У нього вже було ім'я.
Дякую за поміч.
Ти мені декого нагадуєш.
Він теж ніколи не замовкав.
Скільки таких ти викурюєш за тиждень?
Залежить від тижня.
Тиждень видався нівроку.
Рідкісна темна пляма у послужному списку капітана Смокера.
Такий серйозний.
Я теж був таким у твоєму віці.
Я став дозорчим не лише заради здобутків.
Та все ж,
боляче дивитися, як хтось тікає.
Вам видніше.
Я знаю, що Пірати Бриля вирушили на пошуки Єдиного Скарбу.
На заклик Ґолда Роджера.
Вони не перші.
І не останні.
Я його знайду.
Бо він утік від тебе?
Бо він намагається закінчити те, що почав Ґолд Роджер.
Ти порівнюєш Луффі з Роджером?
Вас тут не було.
Ви не бачили, як він сміявся в обличчя смерті. Як Ґолд Роджер.
Я мушу його зупинити.
Хай там що.
Хоча розумію, що ви хочете захистити онука.
Ти нічого не розумієш.
Я припинив захищати Луффі.
Пірати не можуть пройти Тихий Пояс, на відміну від кораблів Дозору.
Їхня єдина можливість увійти у Велику Смугу — крізь Зворотну гору.
Є велика ймовірність, що вони не переживуть подорож.
Навіщо марнувати час?
Марнувати час — це сидіти без роботи.
З усією повагою.
Твоє прохання, якщо його можна так назвати,
відхилено.
-Пане… -Твої навички потрібні деінде.
Пірати Бриля — піщинка в механізмі Великої Смуги.
Дозорчі займаються
реальними загрозами нашій делікатній політичній екосистемі.
Королівство Алабаста на порозі громадянської війни,
а їхню принцесу досі не знайшли.
Можливо, її викрали.
Тим часом Революційна армія щодня здобуває прихильників
у прагненні скинути Світовий уряд.
А їхній лідер…
Був у Логгороді.
Драґон.
Він допоміг Піратам Бриля втекти.
Справді?
Хочеш виконати свій обов'язок —
я покажу, що таке справжня загроза.
Це не вода.
Шлунковий сік.
Який поволі роз'їдає кораблі.
Плоть, мабуть, роз'їдає швидше.
Цікаво, як скоро почне руйнуватися «Меррі».
Краще не перевіряти.
Корабельні привиди найбільш мстиві.
Аякже.
Хто сказав? Про це десь писали?
Хто писав? Було якесь дослідження?
До речі, що таке шків?
Він з'єднує колдершток із румпелем.
А без румпеля і стерна кермувати неможливо.
До невідомого не підготуєшся, друже.
Щось ти не надто переймаєшся.
На кухні ніколи не знаєш, що на тебе чекає.
Але… працюй далі,
довіряй своїй майстерності
і вір, що команда тебе прикриє.
І тоді ти відчуєш, що впораєшся з усім.
Це… надихає.
З такою довірою ти нічого не боятимешся.
Я наполохався.
Не злякався.
Не засуджую.
Він помер не так давно. Плоть ще свіжа.
Він лежить на шківі. Посунь його, а я дістану шків.
Ні. Ти посунь, а я дістану шків.
Ти не знаєш, що таке шків.
Це кругла деталь.
Під рукою мертвяка.
Я вже своє зробив — видав мотиваційну промову,
тому побуду тут.
Я зможу.
-Зможеш. -Я зможу полагодити корабель.
Зможеш.
Я зможу полагодити корабель.
Я зможу.
Ти зможеш.
Не зламаний.
Це не труп.
Просто якийсь дивак.
Я займуся диваком. А ти хапай шків.
Гарний у вас корабель.
Ми його заберемо.
Для трупа ти доволі спритний.
А ти доволі вправний, як на того, хто б'ється лише ногами.
Це такий стиль.
Судячи з твого вбрання, тобі це не знайоме.
Санджи!
Дивися під ноги!
Він сказав: «ми» заберемо корабель.
Значить, є ще хтось.
Щось не так із компасом?
-Ні. -Добре.
Треба бути напоготові, щойно я змушу кита відкрити пащу.
Що це?
Навіщо переводиш мотузку?
Ти сказала, що я не витягну нас мечем, тож…
Я зробив великий меч.
Що?
Коли стерно полагодять,
я тицьну цим у ту велику грушоподібну штуку в нього на піднебінні.
Увулу?
То це самка?
Байдуже.
І нас виблює на свободу.
Це найдурніший план порятунку з усіх.
Це єдиний план, який у нас є, тож…
Не знаєш, де подівся мій компас?
Зоро, допоможи!
Вибач, але мені потрібен ваш корабель.
Відпусти її.
Я щось пропустив?
-Скільки часу це займе? -Божечки!
Я вже казав.
Треба зачекати, поки Лабун випливе на поверхню.
До того часу
я повинен приготувати нове заспокійливе.
Ти не наблизишся до кита, поки ми його не заспокоїмо.
-Як часто ти даєш йому ліки? -Зараз?
До 20 разів на день.
Не хочу, щоб він бився головою об Червону Смугу.
Чому він б'ється головою? Чому ти дбаєш про нього?
Він твій улюбленець?
Аж ніяк.
Я не люблю тварин.
Та й людей недолюблюю.
Я лише хотів, щоб мені дали спокій.
Тому переїхав на цей маяк казна-де.
То нащо ти це робиш?
Тому що…
Я теж обіцяв.
Збирай команду звідусіль Гайда співати «Бінксів Хміль»!
Вітер дме хтозна-куди Хвилі — наш поводир
Куди не глянь, кругом вода Сонце промені кида
Лунає щебіт в далечінь Мчить зграя у височінь
Йо-хо! Йо-хо-хо-хо!
Йо, хо-хо-хо-хо!
Вітаю з проходженням Зворотної гори.
І ласкаво прошу на цвинтар піратів.
Перепрошую, що пришвартувалися. Ми ремонтуємо корабель.
У Західному Морі мене знають як Каліко Йоркі,
капітан Піратів Румби.
Залишайтеся, поки лагодите корабель.
Але не турбуйте мене.
Лабуне!
-Агов, Лабуне! -Ось він!
Я не знав, що з вами був кит.
Він відлякає рибу.
Може, домовимося?
Ти поділишся з нами причалом, а ми з тобою — музикою та їжею.
Ваша музика мені не до вподоби, і в мене достатньо їжі.
Тоді, можливо,
випивкою?
Як у вашій команді опинився кит?
Він пристав до нас у Західному Морі.
Бідолаха, мабуть, відбився від своїх. Він був сам у безмежному океані.
Екіпаж прив'язався.
Особливо, коли зрозуміли, як малий Лабун любить музику.
Збирай команду звідусіль Гайда співати «Бінксів Хміль»!
Хай музика гра і пісня луна
У широчінь морів
У всіх в житті єдиний шлях
Ти перетворишся на прах
Вітрило напни, до схід сонця пливи
Долаючи сумнів і страх!
Я здивований, що він пережив подорож через Зворотну гору.
Так, він міцний.
Та не досить міцний для Великої Смуги.
Звірі у глибинах уже чатують, щоб ним поласувати,
хай тільки-но ви піднімете якір.
Якщо Лабун буде в небезпеці,
увесь мій екіпаж пожертвує собою заради нього.
Уяви: дістатися Великої Смуги
і втратити все через кита.
Узяти зі собою таку вразливу істоту
і випустити в небезпечних водах.
Я радий, що це не на моїй совісті.
Не знаємо, як тобі й дякувати за доброту до нас і Лабуна.
Я б не погодився, якби не ті шість келихів.
Ти добра людина, Крокусе.
Я знаю, ти дотримаєш слова.
Так.
Ми пропливемо навколо світу через Велику Смугу
і повернемося сюди з іншого боку гори.
Обіцяю, ми зустрінемося після всіх пригод.
І їх буде більше, коли ми возз'єднаємося.
Збирай команду звідусіль
Гайда співати «Бінксів Хміль»!
Вітер дме хтозна-куди
Хвилі — наш поводир
Куди не глянь, кругом вода
Я знаю пісню, яку вони співали Лабуну.
«Бінксів Хміль».
Мені колись її дехто співав.
Дехто, кого давно нема поруч.
Екіпаж Лабуна відплив, але вони не повернулися.
Я навіть вирушив на їхні пошуки.
Я знайшов надійного свідка, який бачив, як їхній корабель покидав Велику Смугу.
Він думає, що вони за стіною,
і якщо він її проб'є,
то прорветься до них.
Червона Смуга непробивна.
Він буде битися головою, поки не помре.
Я намагався змусити його зупинитися, розповівши йому правду.
Лабуне, ти мав це почути.
Вони не повернуться.
Вони попливли геть, Лабуне.
Припини це, поки ти себе не вбив.
Припини!
Але марно.
Тепер я роблю все, що можу, щоб Лабун не поранився.
Та щойно дія заспокійливого минає, він знову за своє.
Він ніколи не змириться, що його екіпаж не повернеться.
Ти добра людина.
Піклуєшся про друзів.
Я не вмію ні про кого піклуватися.
Він просто зі мною застряг.
Каліко Йоркі недарма тобі довірився.
Байдуже.
Я вводив Лабуну стільки заспокійливого, що воно вже не діє.
А коли зовсім перестане діяти…
Чекай.
Має бути інший спосіб йому допомогти.
Змусити змиритися, що команда не повернеться.
Ти ж не змирився.
І що?
Колдершток працює.
Щойно я розплутаю цей вузол, можна рушати в море.
Будь обережний.
Нема чого хвилюватися.
Я в нормі.
Гаразд, ви двоє.
Або говоріть, або я почну щось відрізати.
Чому ви тут?
Є багато причин, чому люди опиняються в череві кита.
А ви чому тут?
Навіщо вам наш корабель?
З кита неможливо вийти пішки.
Розв'яжіть нас негайно,
інакше заплатите життям.
Думаєш, ми боїмося двох неозброєних осіб,
одягнених як актори аматорського театру?
Ми набагато більше, ніж ви можете собі уявити.
«Ми»?
Безглуздий одяг.
Безпідставна самовпевненість.
Я вже зустрічався з такими.
З типом, який називав себе… Пан 7.
Спокійно, Мохоголовий.
Отже, ти
Пан 9?
Наша репутація нас випереджає.
Хто вони?
Вони з Бароко.
Дозорчі давно на них полюють,
шукають будь-які сліди
цієї таємничої загрози.
Організації, що розкинула свої сіті від Великої Смуги до всіх інших морів.
Спочатку це були
лише чутки.
Темний шепіт. Але вони нахабніють.
Місто мушель — остання база Дозору, яку вони знищили.
Яка їхня мета?
Невідомо.
Нам ще не вдавалося схопити їхніх агентів.
Принаймні живими.
Вони використовують кодові імена,
щоб приховати особи.
Особа їхнього лідера, Пана 0,
невідома
навіть агентам найвищого рангу в самій організації.
Я ж казав іти з іншими, унтерофіцерко.
Припини салютувати і йди геть.
Слухаюсь.
Я дозволю вирушити у Велику Смугу.
-Я не питав дозволу… -Але твоя місія така.
Схопити агента Бароко живим.
Збери інформацію, поки така доля не спіткала інші острови.
-Чому я? -Ти зосереджений.
Безжальний.
І зробиш усе, що треба.
Твій дзютте
виготовлений з морського каменю?
Так.
Це
й інші твої сили
дають тобі величезну перевагу.
Ось чому я хочу доручити це тобі.
Але пам'ятай:
тут криється щось більше.
Це організація найманих убивць.
Вони прислали Пана 7 завербувати мене.
Припускаю, ти відмовив.
Я відповів гостріше.
Розрізав його навпіл.
Так, ми зрозуміли.
Здається, вони не надто небезпечні.
Ти вбив Пана 7.
Пан 9 фактично вибув із бою, упавши в діру, тож…
Я вже кілька днів у цьому киті. Я зараз не в найкращій формі.
Скажи їм, Пані Середо.
Числа і дні як кодові імена.
Кмітливо.
ПАНІ СЕРЕДА ПАН 9
Пропоную вчинити з ними, як у давні часи.
Кинути за борт.
Навряд чи наш капітан хотів би, щоб ми їх убивали.
Нашого капітана зараз нема.
Дай вгадаю. Ти та штурманка, через яку твої друзі застрягли тут.
А ти та злодійка, яка вкрала мій компас. Де він?
Вирушив у плавання.
Він мені потрібен.
Не схоже, що він тобі дуже допоміг.
Та й у Великій Смузі не знадобиться.
Магнітні поля тут інакші.
Потрібен лише моревказ.
У вас є моревказ?
Звісно, є.
Що таке моревказ?
З усіх китів у світі
ці генії потрапили саме в мого.
-Ми звідси не виберемося. -Ми бодай зберегли корабель.
А ви ні.
Який штурман, така й команда.
Ви трупи.
Ви хоч знаєте, де ви?
Хапайтеся за щось, швидко.
Усоппе!
Спокійно.
Не можу!
Він рано прокинувся.
Хутчіш.
-Що там з моєю командою? -Нічого доброго.
Усоппе!
Швидше, діду.
Не діє.
Чорт. Треба було збільшити дозу.
Мушу підійти ближче.
Це божевілля.
Ти загинеш.
Мені байдуже.
Йому треба за щось схопитися!
Ось.
Що це таке?
Ні!
Невже не спрацювало?
Ките!
Не смій кривдити моїх друзів!
Я не дозволю їсти мій екіпаж!
От лишенько.
Не відпускайте мене!
Витягніть мене!
Зоро, тримайся.
Рука зісковзує!
Санджи, не відпускай мене!
Тримаю.
На рахунок «три».
Раз, два, три!
Йо-хо-хо-хо! Йо-хо-хо-хо!
Збирай команду звідусіль Гайда співати «Бінксів Хміль»!
Скажи прощай, та не ридай Ми спогадом живем
Як мить пройшло наше життя І вже немає вороття
Під місяцем ми зустрінемось знов Вітерець наганяє сон
Збирай команду звідусіль Гайда співати «Бінксів Хміль»!
Скажи прощай, та не ридай Ми спогадом живем
Як мить пройшло наше життя І вже немає вороття
Під місяцем ми зустрінемось знов Вітерець наганяє сон
Люди йдуть, Лабуне.
Але іноді
ти опиняєшся там, де й уявити не міг.
І знаходиш людей, які залишаються.
Мені потрібні мої друзі, Лабуне.
Прошу,
випусти їх.
Зоро,
піднімай грот!
Розвертаймо корабель.
Щоб мене жаба гепнула.
Друзі!
Луффі!
Я ж казав, діду!
Ти мусиш в усьому бути кращим за мене?
Застукали?
Як ти здогадався?
Не раз підслуховував у свій час.
Він фахівець зі шпигунства.
Хочеш спробувати?
Моя улюблена зброя — мечі.
І моя.
Я люблю мечі. Тому я…
Не зважайте.
Капітан Смокер вважає, що мені не варто говорити про свої мрії.
Узагалі не варто говорити.
Тому ти хотіла стати дозорчою?
Щоб битися на мечах?
Не просто битися.
Мечі мене захоплюють.
Завжди захоплювали.
Я дізналася, що є колекція майстерних мечів.
У кожного своє ім'я.
Більшість зараз у руках піратів і мисливців за винагородою.
Але я хочу знайти ці мечі
й забрати їх у поганців, які їх не заслуговують.
Припускаю, капітан Смокер не найбільший
прихильник цієї місії?
Не я віддаю накази.
Я став дозорчим, бо теж мав мрію.
Правосуддя для всіх скривджених.
Бо знаю, як це.
Ґарп вчить, що хороший дозорчий не той, хто виконує накази.
А той, хто слідує кодексу.
Своєму розумінню правосуддя.
Схоже, віцеадмірал — чудовий учитель.
Крім фізичних тортур.
Лише ти можеш визначити свій шлях.
Я полагодив двері.
Якщо набридне життя на маяку,
у Лабуні багато місця.
Дякую, друже.
Там можна побудувати цілий дім. І жити комфортно.
Круто було б.
Жити всередині кита?
Якщо тут усе полетить під три чорти, матиму на увазі.
Що робити з непроханими гостями на борту?
Краще не залишайте двох убивць у моїй оазі.
Дівчина допомогла врятувати Усоппа.
Справді?
-Я їм не довіряю. -І не треба.
Візьмемо їх на наступний острів
і там подумаємо, що з ними робити.
Якщо потрапимо на острів.
Буду відверта.
Я не очікувала, наскільки тут усе інакше.
У мене немає навичок, немає інструментів. Я…
Я не знаю, що таке моревказ.
Як я маю прокладати шлях, якщо навіть не знаю, куди пливу?
Почуваюся не у своїй стихії.
Не у своїй стихії
ця команда працює найкраще.
Моревказ досить простий.
Він вимірює магнітне поле між островами.
Ви прибуваєте на острів, проводите там деякий час,
а моревказ переналаштовується
на новий острів.
Звучить легко.
Тут, на Мисах-Близнюках,
він налаштовується на острів з одного із семи можливих магнітних полів.
Навіть два судна, які вирушають з одного місця,
можуть пливти різним маршрутом.
А це вже не так легко.
У мене десь завалявся старий моревказ. Я з радістю покажу, як він працює.
І віддам його тобі.
Справді?
Мої дні пригод позаду.
У далекому минулому.
Моревказ має належати тобі.
Навіть найкращим штурманам у світі
не вдавалося пройти так далеко, як пройшла ти.
Я б не впоралася без команди.
Агов, Квітникарю.
У тебе є фарба?
Готово!
Слухай, Лабуне.
Той Веселий Роджер —
символ твоєї дружби з Піратами Бриля.
Тож більше не бийся головою об стіну.
Я серйозно.
Інакше він зникне.
Я розумію, чому ти чекаєш на друзів.
Бо ти в них віриш.
Тепер ти один з нас, Лабуне.
Ми повернемося до тебе.
Обіцяю.
Ташигі.
Унтерофіцерко Ташигі.
Я прямую у Велику Смугу. Залишайся тут і наглядай за Логгородом.
Чекай подальших вказівок.
Зрозуміло?
Ні.
Перепрошую?
Я з вами.
Я маю вистежити свого Ґолда Роджера
і впіймати його власноруч.
А також будь-кого, негідного його меча.
Що ти мелеш?
Колись я мушу перестати виконувати накази й жити за власним кодексом.
Цей день настав.
Думаю, ви розумієте.
Ташигі, ти бачила світлини.
Ти знаєш, на що здатні агенти Бароко.
Хочеш вплутатися в це заради меча?
Заради багатьох мечів.
І так.
Що ж,
я попередив.
Ходімо.
І без танцюльок.
Готова позначити на мапі перший острів у Великій Смузі?
Миси-Близнюки! Допоможи мені з розташуванням маяка Крокуса.
Віднесу їжу в'язням.
На цьому кораблі ніхто не голодує.
Ти дуже уважний.
Які шанси, що люди на наступному острові такі ж дружні, як Крокус?
І поділяться випивкою.
Хтозна, що буде далі.
Але, мабуть, це й весело.
Що думаєш, Роджере?
Може, ми чекали саме його.
Того, хто дійде до Смішної Байки
й знайде Єдиний Скарб.
Луффі!
Наступний острів попереду.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин