Це висока гора.
На мапі все чітко. Канал Зворотної Гори – найкращий шлях до Великої Смуги.
То зробімо це.
У навігації я не тямлю, але точно знаю, що кораблі по горах не плавають.
Намі знає, як це працює. Мені цього досить.
Ну, я… маю теорію, як це працює.
Течії чотирьох морів мали б нести нас угору. Проте… вода тут холодніша,
і потоки біля підніжжя гори спрямовані вниз, до морського дна. Тож якщо
прорахуємось… нас знесе й… затягне на дно океану.
Що?
Це… це дуже складно.
Якщо схибиш, загинеш.
Гаразд, не так вже й складно. Червона Смуга огортає світ. Обійти її
не вийде. Треба прориватися крізь.
Наша штурманка вважає, що цей шлях правильний. Отже, дістатися туди можна
тільки так.
ЧЕРВОНА СМУГА – БЕЗПЕЧНИЙ ШЛЯХ... ЗДАЄТЬСЯ ТЕПЛА ТЕЧІЯ ШТОВХАЄ ВГОРУ?
Ціле море уламків.
От бачиш, не тільки на дні океану можна померти.
Тримай цей курс, Усоппе.
Обережно з колдерштоком.
Усоппе, лівий борт!
Що ж, не так вже й погано.
Усі, тримайтеся!
-Воу! -Воу!
-Так! -Намі! "Меррі" опирається!
Усоппе, ми вріжемось у скелі! Ліворуч!
Не можу! Течія надто сильна!
Тримайся! Борись із течією!
Ну ж бо, "Меррі", поможи!
Не перегинайте, бо…
Трісне.
Як тепер стернувати?
Буде зіткнення!
Ми врятовані!
Ми ще не піднялися!
Нижнє вітрило. Я йду вперед.
Я тримаю.
Ми майже на вершині!
Ю-ху! Так! Так! Оце так драйв!
Приготуватись! Праворуч до краю!
Так! Вперед! Вперед, "Меррі"!
Вітрила!
Вдалося!
Велика Смуга!
Тепер нам треба лише спуститись.
Повний вперед.
Що це?
У цю істоту… ми зараз вріжемось!
Гей, ките!
Геть звідсіля!
Луффі! Ні!
Луффі!
Ще п'ять хвилин – і берег.
Гей, ти!
Виплюнь їх!
Верни мені мою команду!
О. Гаразд, хочеш по-жорсткому?
Та, будь ласка, рибо!
Ти, гад!
Гей, боягузе, ану підпливи!
Ну ж бо! Якби, якби… я… міг плавати, тобі було б непереливки зараз.
Тут знадобиться щось значно потужніше, ніж кулаки.
-Хто ти такий? -Просто старий, що робить свою… роботу.
Гаразд, ти, мальок- переросток.
О. Воу.
Ам, гей, мої друзі досі там.
Нам треба витягнути їх негайно!
Твої друзі вже мертві.
Я маю витягти друзів з кита.
Я не піду, поки не отримаю відповіді. Хто ти? Що за історія з китом? Як їх
звідти витягти?
Хочеш відповідей? Будь ласка. Ім'я – Крокус. Професія – сторож маяка.
Сімдесят один рік. Близнюки. Група крові – четверта.
Той бідолашний кит намагається пробити Червону Смугу, що неможливо. Що ж
до твоєї команди – все марно. Я вже казав тобі.
Команда мертва.
Ти їх погано знаєш.
У твоїй мапі є щось про велетенського кита?
Вочевидь ні.
Гадаєте, з Луффі все гаразд?
Звичайно. Це ж Луффі. Він… живучий.
Нам треба якось вибратися звідси.
Цього разу діятимемо за моїм планом.
Я не знала, що той кит з'явиться там. І не я зламала колдершток сталевими
м'язами.
Це не комплімент.
Ні, таки комплімент.
Так, Усоппе, ти ж полагодиш "Меррі", так?
Так, звісно, але румпель не працює без шарніра, тож…
-Його можна знайти десь там? -Десь там?
…Серед… страхітливих уламків?
Страхітливих і, напевно, проклятих.
Отже, це робота на двох.
А я поки… придумаю, як нам звідси вибратись.
Залиш це мені.
Меч нас із цього кита не витягне.
Ми ще побачимо.
Повідом, щоб приготували хвилеріз-байк.
Так, капітане. Але… Велика Смуга – це не наша юрисдикція, тож треба подати запит
вищому керівництву і…
Ось мій запит – та начхати. Так і скажи їм це.
Може, скажеш це особисто, капітане?
Віцеадмірале Ґарпе, вітаємо в Логгороді.
Що така шишка, як ви, робить у наших краях? Що, святкуєте річницю?
Повертаюсь до штаб- квартири в Бастіон, але подумав, що… варто заїхати й
поглянути… як у вас справи.
Хочу з тобою дещо обговорити. До того ж, для моїх новобранців це гарна нагода
розширити горизонти.
Нарешті ми звалили з корабля.
Гельмеппо, тихо.
Що? Ти ж непритомнів і блював частіше за мене під час тренувань. Ми заслужили на
відпочинок.
Ви кожного зустрічного берете?
Новобранці, бачу, вже не такі… як раніше.
Ти і сам був далеко не зразковим новобранцем, згадай.
Вони тебе здивують.
Прогуляйтесь містом. Може, чогось навчитеся.
А я переговорю з шанованим капітаном.
Сер… ми супроводимо вас під час зустрічі.
Це приватно. Не цікавить прогулянка – повертайтеся на корабель. Кажуть, у
Боґарда з'явились креативні ідеї щодо нових видів відтискань.
Ташиґі… покажи їм усе.
Чудово.
Що ж, веди, капітане.
Сюди, сер.
Привіт.
Квітникарю, мені потрібна твоя допомога! Негайно!
Діду, відчиняй!
Дідугане! Допоможи! Чуєш?
Стариганю, відчини!
Чуєш, старий!?
Діду, відчиняй уже!
Квітникарю, допоможи мені!
ПРИНЦЕСУ АЛАБАСТИ ДОСІ НЕ ЗНАЙШЛИ
Тиша нарешті.
Ти хоч уявляєш собі, як важко знайти ремонтника в цих краях?
Ми з друзями заприсяглися пройти Великою Смугою й здійснити наші мрії.
Я не вирушу далі без них.
Я готовий на все, щоб витягти їх з того кита.
Бо ніщо… ніщо! Не завадить Монкі Ді Луффі і його команді!
Я бачу, ти не відступиш… правда?
Ні.
Є лише один спосіб підступити до Лабуна безпечно і дізнатись, чи вони живі
взагалі.
-Лабуна? -Мм-гм.
Ім'я йому дав?
Ні, він мав його.
Ясно, бувай.
Ти нагадуєш мені декого. Таке саме базікало.
І скільки таких ти викурюєш за тиждень?
Залежно від тижня.
Оце так тиждень видався. Рідкісна пляма на бездоганній репутації капітана
Смокера.
Це серйозно.
Ти нагадуєш мене у твоєму віці.
Я в Дозорі не для того, щоб хизуватись здобутками.
І все ж… боляче дивитись, як хтось тікає.
Вам видніше.
Я маю дані, що Брилі прямують на пошуки Єдиного Скарбу на заклик Ґолда Роджера.
Вони не перші. І не останні.
Я знайду його.
Бо він втік від тебе?
Бо він завершує те, що Ґолд Роджер почав.
Ти порівнюєш Луффі із Роджером?
Вас не було там. Ви не бачили, як він сміявся в обличчя смерті. Так
само як і Ґолд Роджер.
Таких нищити треба за будь-яку ціну.
Я розумію, ви хочете вберегти онука.
Нічого ти не розумієш.
Я зрікся спроб вберегти Луффі.
Пірати не здатні пройти через Тихий Пояс так, як це роблять кораблі Дозору.
Єдиний спосіб для них зробити це – через Зворотну Гору.
Швидше за все, вони не переживуть цю подорож.
Навіщо марнувати час?
Марнувати час – це сидіти склавши руки і нічого не робити.
З усією повагою.
Твій запит, назвемо його так, відхилено.
Сер…
Твої здібності потрібні деінде. Брилі – лише… мізерна пилинка… в машинерії
Великої Смуги.
Дозорчі запобігають серйозним загрозам для нашої хиткої політичної
рівноваги.
Королівство Алабаста на порозі громадянської війни. А їхню принцесу
досі не знайшли. Можливо, її викрали. Тим часом… Революційна армія щодня
здобуває нових прихильників… у прагненні повалити Світовий Уряд.
А їхній лідер…
У Логгороді.
Драґон.
Через нього утекла команда Брилів.
Он як?
Хочеш служити справі?
Я покажу тобі, що таке справжня загроза.
Це не вода.
Шлунковий сік.
Цілком здатен розчиняти навіть кораблі. А плоть, напевно, розчиняє ще швидше.
Скільки ж часу мине, перш ніж "Меррі" почне роз'їдати.
Краще не перевіряти.
Кажуть, корабельні привиди – найжорстокіші.
Ага.
А звідки це? Це було в книжці? А хто автор? Джерела перевірені?
Що таке цей шарнір взагалі?
Він з'єднує колдершток з румпелем. А без румпеля стернувати ніяк не вийде.
Неможливо підготуватися до невідомого.
Щось ти не надто цим переймаєшся.
На кухні… ти ніколи не знаєш, що на тебе чекає.
Але… головне не здаватися, довіряти своїм рукам і знати, що команда
тебе прикриє.
І тоді відчуєш, що тобі під силу що завгодно.
Це дійсно… навіть надихає.
З такою довірою… ти нічого не боятимешся.
Сполошився.
Не злякався.
Не засуджую.
Він помер не так давно. Плоть ще не розклалася.
Він лежить на шарнірі. Посунь труп, щоб я дістав його.
Ммм, ні. Може, ти труп посунь, а я дістану шарнір?
Ти не знаєш, який він на вигляд.
Це та кругла деталь.
Під рукою цього мертв'яка.
А знаєш… я… я уже надихнув тебе мотиваційною промовою, тож я поки що
постою тут.
Я зроблю це.
-Звісно. -Я полагоджу цей корабель.
Ти зможеш.
Я полагоджу цей корабель. Я це зможу. Я це зможу.
У тебе вийде.
Те, що треба.
Це не труп.
Просто якийсь дивак.
Мені легше з диваками.
-Дістань шарнір. -Гарний корабель у вас.
Ми заберемо його.
Як на мертв'яка ти спритний.
Досить непогано, як для того, хто б'ється тільки ногами.
Це стиль такий. Дивлячись на тебе, ти з цим поняттям не знайомий.
Санджи! Стережися там!
Сказав "ми" заберемо корабель.
Отже, тут є ще хтось.
Щось не так з твоїм компасом?
-Ні. -Добре.
Ми маємо бути напоготові, щойно я змушу кита відкрити пащу.
Що це таке? Для чого мотузку переводиш?
Ти казала, меч нас із кита не витягне, тож…
Я його збільшив.
Що?
Коли все полагодимо, я штрикну цим… ту штукенцію… подібну на грушу для боксу… у
нього на піднебінні.
Увулу?
Отже, це самка.
Байдуже. Тоді… вона нас виблює… назовні.
Це – найбезглуздіший план порятунку в історії.
Ну, іншого плану все одно немає…
Чекай, а мій компас де?
Зоро, може, допоможеш?
Вибач, нам потрібен корабель.
Відпусти її.
Я пропустив щось?
-Ще довго? -Боже!
Я ж казав… треба чекати, поки Лабун не вирине. Коли це станеться, я
маю підготувати нове заспокійливе.
Ти не зможеш наблизитись до кита, доки нам не вдасться його вгомонити.
І часто ти даєш ліки?
Зараз? Разів двадцять на день. Щоб не бився головою об Червону Смугу.
Чому він так б'ється головою? Чому ти дбаєш про нього? Це твій улюбленець?
Абсолютно ні. Я не люблю тварин. Та й людей, якщо чесно, теж. Єдине, чого я
хотів, – щоб мені дали… спокій.
Тому я й перебрався на цей маяк на краю світу.
Тоді чому ти робиш це?
Тому що…
Я також присягнув.
Вмить, свистай, команду всю. Хай Бінкс бровар піддасть хмельцю.
Вітер-шнир — наш проводир, У хвиль бурхливий вир!
Синь небес, безкрай морів, Й полум'яний сонця гнів!
Спів птахів лунає скрізь, І рій злітає ввись!
Йо-хо-хо-хо! Йо-хо-хо-хо! Йо-хо-хо-хо! Йо-хо-хо-хо!
Поздоровляю з переходом через Зворотну Гору.
Вітаю на піратському цвинтарі.
Вибач за швартування. Ми лагодимо корабель. У Західному Морі мене
знають як Каліко Йоркі, капітана Піратів Румби.
Можете залишитись, поки лагодите корабель.
Але не створюйте мені проблем.
Лабуне?
Я не знав, що у вас із собою кит.
Він відлякає рибу.
Можливо, тоді домовимось.
Ти даєш нам причал, а ми розділимо нашу музику… і їжу з тобою.
Ненавиджу музику, і я маю більш ніж задосить їжі.
Тоді, можливо, трохи хмільного?
Так?
Як сталося, що у твоїй команді з'явився кит?
Він поплив за нами ще в Західному Морі.
Бідолаха, мабуть, відбився від своїх.
Він був сам-один у безмежному океані.
Ми почали до нього звикати.
Особливо, коли дізналися, як сильно Лабун любить музику.
Вмить свистай команду всю! Хай Бінкс бровар піддасть хмельцю!
Спів луна з-за хвиль з судна У моря широчінь!
Йо…
В світі є простий закон, рибам всі підуть на корм!
Тож рви вітрила сотні миль, по пінних крилах хвиль!
Я здивований, що він зміг подолати Зворотну Гору.
Так, так… він міцний горішок.
Та недостатньо міцний для Великої Смуги.
У глибинах вже чатують потвори, щоб зробити з нього закуску… щойно ви
зніметеся з якоря.
Якщо Лабуну щось загрожуватиме, кожен з моєї команди віддасть своє життя
за нього.
Уяви: дістався до Великої Смуги й утратив усе через кита.
Взяти із собою таку беззахисну істоту… й пустити її у такі небезпечні води.
Добре, що це не на моїй совісті.
Нам не віддячити за твою доброту до нас… і до Лабуна.
Я б на це не погодився, якби не влив у себе цілих шість келихів.
Ти – добра людина, Крокусе.
Ти дотримаєшся слова.
Ага.
Ми пройдемо навколо світу через Велику Смугу… і повернемося сюди… з іншого боку
гори.
Ми повернемось після наших пригод.
І їх буде ще більше, коли зустрінемось.
.Хай Бінкс бровар піддасть хмельцю. Вітер-шнир — наш поводир, У хвиль
бурхливий вир!
Синь небес, безкрай морів, Й полум'яний сонця гнів!
Спів птахів лунає скрізь, І рій злітає ввись!
Я знаю, що вони співали Лабуну.
"Бінксів хміль".
Мені колись співав цю пісню…
той, кого вже давно немає поруч.
Команда Лабуна пішла, але не повернулась. Я навіть… вирушив був… на пошуки. Один
надійний свідок бачив, як їхній корабель тікав з Великої Смуги. Лабун вірить,
що вони з іншого боку стіни, і якщо він проб'є її, то прорветься до них.
Червона Смуга – непробивна. Він битиметься, поки не загине. Я намагався
відмовити його, коли відкрив йому правду.
Ти мусив це почути. Вони не повернуться.
Вони пішли, Лабуне. Ти маєш змиритися, поки не вбив себе.
Припини!
Але все було марно. Тепер я роблю все можливе, щоб Лабун не калічив себе.
Але щойно дія ліків минає, він продовжує. Він ніколи не прийме, що його команда не
повернеться.
Ти гарна людина.
Піклуєшся про друзів.
Я не здатен добре дбати про когось.
Я – той, з ким він застряг.
Каліко Йоркі не дарма довіряв тобі.
Це не має значення. Лабуна заспокоювали стільки разів, що седативи втрачають
ефективність. І коли вони припинять діяти…
Чекай, чекай, чекай… Ну… мусить же бути інший спосіб йому допомогти… якось
змиритися, що команди немає.
Але ж ти не змирився.
Ну як там справи?
Колдершток знову працює. Щойно розплутаю цей вузол, будемо на ходу.
Що ж, обережно.
Не варто хвилюватися за мене.
Воу! О! О! О!
Хух. Все гаразд. Я цілий.
Гаразд, ви двоє, – або говорите, або я починаю щось відрізати.
Чому ви тут?
Люди з різних причин потрапляють у шлунки китів. А чому Ви тут?
Для чого вам наш корабель?
Пішки не вийти з цього черева.
Розв'яжіть нас негайно, чи полетять ваші голови.
Ти думаєш, ми злякаємось двох беззбройних, одягнених, як актори
провінційного театру?
Ми набагато важливіші, ніж ви здатні уявити.
Ми?
Безглуздий одяг. Безпідставна самовпевненість. Я вже мав справу
з такими.
З типом, що називав себе… Пан Сім.
Що?
Гей! Не навісній.
А, отже, ти в нас… Пан Дев'ять.
Отже, наша слава випереджає нас.
-Хто вони? -Вони з "Бароко".
Морський дозор вже дуже давно полює на них. Ми шукаємо будь-які сліди
цієї… таємничої загрози – організації, що тягнеться щупальцями від
Великої Смуги до кожного з морів.
Спочатку це були… майже чутки… Зловісний шепіт. Але тепер вони сміливішають.
Місто Мушель – лише остання з баз дозору, яку вони знищили.
Яка їхня мета?
Невідомо. Нам досі не вдалося схопити їхнього агента. Ну, живим принаймні.
Вони використовують кодові імена, щоб приховати справжню особу.
Справжня особа їхнього лідера, Пана Нуля, невідома. Навіть для найвищих рангів
самої організації.
Я ж казав залишатись з малими, старшино.
Досить віддавати честь. Геть звідси.
Я дозволю тобі перевестися на Велику Смугу…
Я не просив про дозвіл.
І твоє завдання… таке – агента "Бароко" схопити треба живим. Витягни з
нього все, що зможеш, поки інші острови не спіткала така ж доля.
Чому я?
Ти – зосереджений. Безжальний. І підеш для цього на все.
Наконечник твого джитте… зроблений з морського каменю, чи не так?
Так, сер.
Це… та інші твої здібності, мають дати тобі серйозну перевагу. Ось чому я хочу
доручити це тобі.
Але май на увазі – це фрагмент більшої картини.
Це організація найманих убивць.
Прислали Пана Сім. Хотіли завербувати мене.
Мабуть, ти сказав "ні".
Я висловився гостріше.
Розрізав навпіл.
Так, що ж, ясно.
Послухайте, я не надто небезпечний. Якщо ти вбив Сьомого. Дев'ятий фактично
вибув із бою, провалившись у діру, тож…
Я вже кілька днів у киті. Я не в найкращій формі.
Скажи їм, Панно Середо.
Номери й дні тижня як кодові імена.
Хитро.
ПАННА СЕРЕДА ПАН 9
Пропоную зробити, як у добрі старі часи.
Кинути їх за борт.
-Наш капітан не схвалив би цього вбивства. -Наш капітан зараз не тут, чи не так?
Гмм. Дай вгадаю. Ти штурманка, що втягнула друзів у цю халепу?
А ти – крадійка, що вкрала мій компас. Де він зараз?
-Пішов скупатись. -Мені він потрібен.
Користі з нього все одно не було. На Великій Смузі він не потрібен.
Магнітні поля тут зовсім інакші. Треба тільки моревказ.
У… у вас же є моревказ?
Е-е, так, звісно є.
Що це, моревказ?
З усіх китів у цьому світі… ці генії забрели саме в мого.
Нам не вибратись звідси.
Ми хоч свій корабель зберегли цілим. А ви, очевидно, ні.
Від штурмана у морі залежить абсолютно усе. А у вас шансів нуль. Ви хоч…
уявляєте, куди вас занесло?
Хапайтеся за щось!
Усопп!
Усоппе! Усоппе! Не рухайся!
Не виходить!
Ні! Щось він рано! Хутчіше!
Що там з моєю командою?
Нічого доброго.
Старий, швидше.
-Це не працює. -Чорт, варто було збільшити дозу.
Я маю наблизитись.
Ти божевільний?
Ти загинеш!
Мені байдуже.
О!
Треба дати йому за щось вхопитися!
Ось.
Що це в біса таке?
Ні!
Вау, невже це не спрацювало?
Гей, ките! Ти не смієш кривдити моїх друзів!
Навіть не думай жерти мою команду!
Трясця.
Тримайте мене!
Допоможіть!
Зоро, тримайся.
Рука зісковзує!
Тримайте мене міцніше!
Я тримаю.
На рахунок три. Один, два, три!
Йо-хо-хо-хо! Йо-хо-хо-хо! Йо-хо-хо-хо! Йо-хо-хо-хо!
Вмить, свистай, команду всю. Хай Бінкс бровар піддасть хмельцю.
Прощавай, та не ридай Хай спогад наш живе!
Пізнали часу швидкоплин Житя пройшло як день один
Під світлом Місяця Зустрінемось під спів вітрів
Тож вмить, свистай, команду всю, Хай Бінкс бровар піддасть хмельцю!
Прощавай, та не ридай Хай спогад наш живе!
Пізнали часу швидкоплин, Життя пройшло як день один
Під світлом Місяця зустрінемось Під спів вітрів!
Люди йдуть… Лабуне. Але буває часом… що ти опиняєшся там, де й уявити не міг.
І знайдеш обов'язково тих, хто лишиться.
Мені… потрібні… мої друзі… Лабуне.
Відпусти їх.
Зоро, вітрила!
Розвертаємо корабель.
Та щоб я сказився.
Друзі! Друзі!
Луффі!
Ву-у!
Що, старий, бачив?!
Ти що, у всьому… хочеш мене переплюнути? Га?
Що, викрили?
Як здогадався?
Мені не раз доводилося підслуховувати.
Він – фактично експерт у шпіонажі.
Зіграєш?
Та я зазвичай обираю мечі.
-Підтримую. -Люблю мечі. Саме тому я…
Не зважайте. Капітан Смокер вважає, що мені краще про мрії мовчати.
І взагалі мовчати.
Це тому ти захотіла стати дозорчою?
Битись на мечах?
Не лише битись. Мечі… говорять до мене. Так було завжди. Колись я дізналась,
що є колекція шедеврів, де кожен меч має власне ім'я. Зараз майже всі вони
в… піратів або мисливців за головами.
Та якби могла, я б розшукала кожен із цих мечів і забрала б їх у негідників,
-які на них навіть не заслуговують. -Припускаю, капітан Смокер не надто…
Підтримує… цю місію.
Не я тут наказую.
Я став дозорчим, бо також мав мрію.
Захистити всіх зневажених і скривджених.
Бо я був одним з них.
Ґарп навчає, що сліпе виконання наказів не робить гарним дозорчим.
Важливий твій кодекс – твоє розуміння правильного.
Здається, Віцеадмірал чудовий учитель.
Фізичних тортур хіба.
Лише ти маєш визначати власний шлях.
Двері готові.
Якщо тобі колись набридне жити в маяку, у Лабуна купа місця всередині.
Там можна цілий будинок звести. І жити собі з комфортом.
Вау! Це було б так круто!
Жити у кита в череві.
Коли справи будуть зовсім кепські, матиму на увазі.
Що робити з тими двома, прив'язаними до борту?
Я б волів, щоб ви не залишали двох кілерів у моїй тихій оазі.
Але дівчина допомогла врятувати Усоппа.
Справді?
Я досі не довіряю їм.
І вам не варто.
Мм.
Так, ми, ам, візьмемо їх із собою на наступний острів, а там уже
вирішимо, що з ними робити.
Якщо ми туди дістанемось. Слухайте, я маю бути відвертою… Я справді
не очікувала, що тут все виявиться настільки незвичним.
Я не маю цих скілів. Я… не… маю інструментів. Я… я навіть не чула про
моревказ! Як я маю вести вас, якщо я навіть не знаю, куди пливу сама?
Я тут геть не у своїй тарілці.
Коли ми не у своїй тарілці, наша команда неперевершена.
А моревказ досить простий.
Він вимірює магнітне поле між островами. Коли прибуваєш на острів і проводиш
там трохи часу, моревказ оновлюється і вказує новий напрямок.
Гаразд, ніби не складно.
Тут, на Мисах-Близнюках, він фіксується на острові одного з семи… можливих…
магнітних полів, тож два кораблі, що вирушають з однієї точки,
можуть узяти різний курс.
Це вже складніше.
У мене десь валяється старий прилад. З радістю покажу, як він працює…
і віддам тобі для подорожі.
Серйозно?
Мої пригодницькі дні позаду. Давним-давним-давно… Гадаю, він тепер
має належати тобі.
Далеко не всі найкращі штурмани світу… змогли б зайти так далеко, як уже зайшла
ти.
-Я б не впоралась без команди. -Мм.
Гей, квітникарю… ти фарбу маєш?
Готово!
Гаразд, послухай Лабуне.
Цей Веселий Роджер на тобі – це символ твоєї дружби з Брилями.
Тож більше ніколи не бийся об ту скелю головою. Чув? Я серйозно. Інакше ти
його зітреш.
Я знаю, чому ти чекаєш на своїх друзів.
Тому що віриш в них, Лабуне.
Що ж… тепер ти один з нас, друже. Ми повернемося.
Я обіцяю.
Ташиґі.
Головна старшино Ташиґі.
Я вирушаю на Велику Смугу. Ти лишаєшся тут і пильнуєш Логгород.
Чекай на подальші вказівки.
Усе зрозуміло?
Ні.
Поясни.
Я пливу з вами. Я маю свого Ґолда Роджера, ворога, якого схоплю власноруч.
Як і кожного, хто не заслуговує носити при собі меч.
Що ти мелеш, чорт забирай?
Колись треба припинити слухати накази й за жити власним кодексом.
Цей десь настав.
Ви також це добре розумієте.
Ташиґі, ти ж сама бачила ті відео. Ти ж знаєш, на що здатна Бороко.
Ти готова в це втрутитись заради меча?
Багатьох мечів.
І так.
Що ж… це вирок. Ходімо.
От тільки… ніяких… танців.
Ти готова позначити перший острів на Великій Смузі?
Миси-Близнюки! Допоможи мені з плануванням маяка Крокуса.
Віднесу трохи їжі нашим друзям у карцер. Тут ніхто не буде голодним.
Як турботливо.
Які шанси, що люди на наступному острові будуть такі ж привітні, як і
Крокус? І поділяться випивкою?
Ніколи не знаєш, що буде далі. В цьому й весь драйв… гадаю.
Ну… що ти думаєш, Роджере?
Може, це саме той, на кого ми так чекали? Той, хто дістанеться до Смішної Байки
і знайде Єдиний Скарб?
Луффі! Наступний острів попереду.