Я вражена, що вам вдалося втекти.
-Пані Кожна Неділя. -Що за Пані Кожна Неділя?
Заступниця командувача Бароко. Вона лиха.
Не тицяйте цим у мене.
Це небезпечно.
Та й без потреби.
Якби я хотіла вас убити, ви б уже були мертві.
Рада знову тебе бачити, Пані Середо. Чи сьогодні принцеса Віві?
Як шкода, що Пан 8 дав дуба.
Не смій згадувати Іґарама!
Навіщо так кричати?
Отже, ти капітан Піратів Бриля?
Монкі Ді Луффі.
-Агов! Віддай мій бриль! -Вам не пощастило.
Моревказ вказує на острів під назвою Малий Сад.
Він повен небезпек, і вас, імовірно, чекає смерть.
Ми впораємося з усім, що нам готує Велика Смуга. Віддай мій бриль!
Маю для вас пропозицію.
-Вічний моревказ? -Що це?
Вічний моревказ — це моревказ, який завжди вказує на певний острів.
З ним ви зможете попливти на віддалений острів
і уникнути неприємностей, які вам готує Малий Сад
чи моя організація.
Якщо сховаєтеся там, вас ніхто не знайде.
Я гарантую вам безпеку.
Чудово! Тоді все вирішено.
-А ти з нами? -Притримай коней. Вона ворог.
Схоже на пастку.
Що скажете?
Я не пропонуватиму двічі.
Луффі, ні!
Не ти вирішуєш, куди пливе цей корабель.
Яка трагедія.
Узявши принцесу-втікачку на борт,
ви стали мішенню.
Ти думаєш, що тебе не зупинити,
Монкі Ді Луффі,
але твої друзі не з гуми.
Успіху.
Що це було?
До нас щойно навідалася прекрасна таємнича незнайомка.
Ви не розумієте. Пані Кожна Неділя знає, де ми.
Агенти Бароко нас знайдуть, це лише питання часу.
Вони не заспокояться, поки всіх не вб'ють.
Мабуть, ми поквапилися відмовитися від пропозиції втекти і сховатися.
-Я не тікаю і не ховаюся. -Круто.
А якщо я ховаюся?
Ні.
Чому лише він сприймає цю загрозу серйозно?
-Бароко нас не лякає. -Зоро знищив сотні агентів.
Агенти-офіцери, як Пан 5 і Пані Валентина, набагато грізніші.
Багато хто має силу диявольського плоду.
Не хвилюйся. Я тебе захищу.
-Не бреши дівчині. -Я не брешу дівчатам.
Луффі, я завжди буду вдячна, що ти витяг мене з острова Віскі-Пік.
Я ж обіцяв.
І ти дотримав слова.
Та я не наражатиму вас на небезпеку.
На острові я пошукаю, як дістатися до Алабасти.
МАЛИЙ САД
Ось заради чого ми прибули у Велику Смугу.
Я ще такого не бачив.
Чому його називають Малим Садом? Як на мене, він не малий.
Не знаю, але дуже хочу дізнатися.
Цього острова не було на жодній мапі,
тож, мабуть, він безлюдний.
І, можливо, недарма.
Нема людей — нема човна, що відвезе мене додому.
Ти застрягла з нами.
А поки пригоди чекають!
Я голодний.
Добре,
що піратські обіди запаковані й готові до досліджень.
Так!
Привіт, Малий Саде!
Ми дуже хочемо побачити, що ти нам приготував!
Острів мене почув!
Мабуть, це щось велике.
Мабуть, це вечеря!
-Піду вполюю дичину. -Як? Надаєш смертельних копняків?
-А ти можеш краще? -За тебе?
Легко.
Тоді поб'ємося об заклад. Переможе той, хто вб'є вечерю.
Домовилися.
Народ, ходімо!
Віві, ти йдеш?
Ходімо!
Тримаймося разом.
Так. Ніхто не тікає у джунглі.
Сюди!
Луффі!
Ми розходимося?
Думаєте, це добра ідея?
Я бачила такі рослини в книгах,
але вони мали б вимерти.
А ця гарно пахне.
Ця голодна.
Хай кого ми чули,
ця тварина пішла сюди.
А я думаю, що туди.
-Ставиш під сумнів мої мисливські навички? -Наче вони в тебе є.
-Туди. -Туди.
Не хвилюйся, Віві.
Ми допоможемо тобі потрапити до Алабасти на наступному острові.
Коли Луффі відмовив Пані Кожна Неділя, він наразив вас на небезпеку.
І ти це дозволила. Чому?
Я знаю, яким може здаватися Луффі, але насправді він…
У нього багато…
Не знаю, як пояснити,
але коли побачиш, зрозумієш.
Скуштуйте!
Хочеш нас убити? Злазь і не поводься як бовдур.
Де Усопп?
Мабуть, повернувся на корабель. Я його пошукаю.
Бережи Луффі від халеп.
Цікаво, що там! Народ, ходімо!
Ти колись бачила щось подібне?
Ти про папороть?
Бачила. Хоча зазвичай вона не така велика.
А це? Ти колись бачила щось подібне?
Так, Луффі. Я бачила ягоди.
А вони точно їстівні?
А це?
Ти колись бачила
щось подібне?
Ні, Луффі.
Я ніколи не бачила нічого подібного.
Це доісторичний острів.
Плавати між островами у Великій Смузі так важко,
що сюди, мабуть, ніхто не навідувався тисячі років.
Ще з часів ди…
Я хочу його осідлати!
Чому ти думаєш, що тварина пішла туди?
Я знаю, що роблю. Тварина десь тут.
Визнай. Ти заблукав.
Ти хоч знаєш, що ми шукаємо?
Судячи із цих слідів,
тварина має великі кігті.
Курячий суп на вечерю.
Ти точно заблукав.
Ти замовкнеш, Мохоголовий?
-Ми полюємо, а не риємося в бруді. -Полювання вимагає терпіння.
Не треба мені пояснювати. Мисливець на піратів. Пам'ятаєш?
Пірати і тварини поводяться по-різному.
Здебільшого.
Коли я хочу щось убити, я вбиваю.
Витонченість — ось чеснота, якої тобі бракує.
Це тому тебе зв'язали на острові Віскі-Пік?
Я збирався втекти, коли ти з'явився.
Аякже. Може, краще пектимеш печиво?
Випікання та куховарство — це різні кулінарні дисципліни.
Це не курка.
Точно не курка.
Уже повернулася? Чому? Що сталося?
Усоппе.
Що ти робиш?
Полірую поручні.
Не знала, що їх треба полірувати.
Власне,
уже не треба.
Я знаю, що ти боїшся.
Я не боюся.
Просто алергія.
На потенційно небезпечні й незвідані острови.
Хіба ми вирушили в море не заради таких пригод?
Ну, так.
Але пані з Бароко знає про цей острів те, чого не знаємо ми.
«Успіху».
Вона хотіла нас налякати!
Озирнися довкола. Коли ми ще побачимо щось настільки неймовірне?
Ти говориш як Луффі.
Ходімо.
-Що це? -Не знаю.
Але воно мене не вб'є, якщо я вже мертвий.
У вас є ель?
Ель?
Знаєте, що я люблю після випивки?
Обід.
Обережно! Ні!
Луффі!
Спускайся звідти.
Може, він і здається сумирним, але це динозавр!
Спускатися?
Ні. Нізащо!
Звідси видно весь острів. Ти мусиш це побачити!
Не мушу!
Луффі! Що ти робиш?!
Усе гаразд, я тебе тримаю.
Гарний краєвид, правда?
Як це може тобі подобатись?
Бароко полюють на нас, а ти катаєшся верхи на динозаврі.
А на чому їздять в Арраб'яті?
В Алабасті їздять на качках.
Мою вірну качину напарницю звати Кару.
Качки!
Я ще не бачив таких великих качок, щоб на них їздити.
Та я і принцеси ніколи раніше не бачив.
Ти живеш у замку?
Я живу в палаці у місті-столиці Алубарна.
Там є таємні переходи
і найгарніший сад на даху.
Ти їси багато вишуканої їжі?
Кухар палацу приготує що завгодно і коли завгодно.
Навіть морозиво о третій ранку?
Ні.
Я ж не дитина.
Вибач.
Я просто хочу додому.
Ти туди потрапиш.
Відчуваєш запах?
Який запах?
Їжі.
Динозаврику!
Туди!
Добре.
-Мабуть, на цьому острові є динозаври. -На одного менше.
Цим можна село нагодувати.
Я ще не готував динозавра.
А я не вбивав динозавра. Великий день для нас обох.
Ти…
Ти нікого не вбив. Я вбив динозавра.
Ти вбив тиранозавра копняком?
Ти ж бачив, як я це зробив.
Дивися. Ось де пройшов мій меч, справжня зброя. Бачиш?
Поверхнева рана. А мій удар припав ось тут
і завалив звіра.
-Ти це чув? -Як я виграв парі?
От би побачити обличчя Намі, коли я приготую їй тартар із тиранозавра.
Хто там?
Ми вже близько.
Звідки знаєш?
Мій ніс ніколи не помиляється.
Уперше в житті бачу таку красу.
Луффі.
Ця їжа комусь належить.
Хто сміє красти мою їжу?
Люди довго не витримують на острові.
Так. Бо їх з'їдають велетні.
Отакої. Я вмираю з голоду.
Намі, я не хочу перетворитися на рагу.
Ми стільки пережили не для того, щоб померти в печері.
Треба знайти спосіб утекти.
Думаю, він воїн.
Або м'ясник.
Слухай. Я пошукаю, як витягти нас звідси.
А ти відволікай його байкою про мужність капітана Усоппа.
Добре?
Довгою байкою.
Добре.
Гаразд.
Так.
Я воїн.
Він воїн.
Я воїн.
Це те саме.
Ми однакові.
У тебе багато гострих предметів!
Перепрошую, що?
Я кажу, що в тебе неймовірна сокира.
У мене є списи, піки, молоти.
Але бойова сокира — моя улюблена зброя.
Вона… прекрасна.
Тебе цікавить зброя?
О, так.
Якось у бою з велетенським кротом я розмахував п'ятитонним молотом.
Розкажи. Як ти переміг цього звіра?
Ну, я…
Звір злякався, звісно, і втік під землю.
Але це не зупинило капітана Усоппа!
Я рив землю, поки не впіймав його.
«Іди сюди!»
Бум!
І коли все стихло,
не залишилося жодної вцілілої споруди.
Так я отримав прізвисько…
Володар руйнування!
Володар руйнування?
Ти, мабуть, дуже хоробрий.
І жорсткий.
Як і мої м'язи. Жилаві.
Зовсім без смаку, до речі.
Такий сильний воїн
повинен мати добрий апетит.
Рагу?
Чекай.
Ти нас не з'їси?
А ви думали, що я хочу вас з'їсти?
-Так. -Здавалося, логічно.
Я не їм людей!
Єдине, чого мені бракує, — розмов.
Тому я й хотів вас на обід!
Хотів вас
на обід.
Почув себе збоку.
Я щиро перепрошую.
Дозвольте представитися.
Я Броґі, Червоний Огр,
найсильніший воїн Ельбафа!
Я Намі!
-Я… -Капітан Усопп, Володар руйнування!
Так.
Радий знайомству.
-Поквапся! -Могла б допомогти.
Що?
У мене таке відчуття,
що за нами стежать.
Не роби цього.
Облиш цю параною.
Тут нікого нема, крім принцеси і цих клятих Піратів Бриля.
Уб'ємо їх, перш ніж…
Пан 0 дізнається, що ми зазнали невдачі, і пошле когось убити нас?
Піф. Паф. Бум.
Ненавиджу роботу на тропічних островах.
Сонце псує мою порцелянову шкіру.
І не кажи. Я пітнію як свиня.
-Ти знаєш, що можеш зняти пальто? -Нізащо. Це частина мого образу.
Чорт.
Він прислав психів.
Ну й ну.
У декого проблеми.
ПАН 3
Можна було й не їхати, Пане 3. Це наша робота.
Уже ні.
Пан 0 дуже засмутився,
коли дізнався, що ви дозволили принцесі втекти з острова,
і додав команду піратів до списку наших завдань.
-У нас є план. -Годі.
Помовчте.
Тепер це мій клопіт.
Власне, моя напарниця вже в джунглях,
втілює наш план у життя.
Щодо вас двох…
Можемо розважитися.
Залишу ваші скручені тіла на пляжі, щоб Невдачливі прикінчили.
Не думаю, що Пан 0 буде проти.
Не раджу.
Або…
Пірати потоваришували з двома набридливими дружніми велетнями,
які можуть ускладнити
мій план.
Допоможіть мені позбутися велетнів,
і я пораджу Пану 0 не вбивати вас.
Принаймні не за це.
Неймовірно смачно!
Хочеш скуштувати трішки мого?
Агов! Я сказав «трішки»!
Мало, але смачно.
Я навіть не знаю, що це було.
Яловичина по-бургундськи. Одна з фірмових страв нашого кухаря.
Компліменти кухарю.
Стривай. Ти пірат?
Так. Капітан Піратів Воїнів-велетнів.
Ми обоє любимо м'ясо і обоє капітани піратів?
Оце так збіг.
Я Монкі Ді Луффі, і я стану королем піратів.
Я не знав, що в піратів є король.
Але я вже дуже довго на цьому острові.
Я Доррі,
Синій Огр.
Найсильніший воїн Ельбафа.
Це Віві. Вона принцеса.
Луффі.
Ваша Високосте.
Мені вклонитися?
Ні.
І, будь ласка,
просто Віві.
Надзвичайно радий знайомству, Просто Віві.
Вона пливе додому, щоб врятувати своє королівство.
Я намагаюся.
Але… не знаю, чи встигну,
і без Іґарама…
Хто такий Іґарам?
Мій друг.
Він загинув, захищаючи мене.
Схоже, цей друг — герой.
Він помер із честю.
Неважливо, як він помер.
Він загинув, і я не змогла цьому завадити.
На Ельбафі є ритуал.
Коли помирає воїн,
ми кладемо тіло на вогнище і спалюємо,
щоб його душа піднялася до небес.
Можливо, ти хотіла б зробити те саме для свого друга.
У мене немає його тіла.
Слухай.
А це?
Іґараме,
твою непохитну вірність Батьківщині ніколи не забудуть.
Але понад усе
ти був моєю опорою.
Ти завжди вірив у мене,
навіть коли я сумнівалася в собі.
Ти був для мене другим батьком, ще з дитинства.
І коли я поїхала далеко від дому,
далеко від батька,
з тобою я була як удома.
Дякую тобі.
Не лише за службу,
але й за любов
і захист.
Я завдячую тобі життям.
Він був великою людиною.
Вибачте.
Такі гарні слова.
Рагу було смачне, Броґі.
Дякую.
Шкода, що немає семли на десерт.
Що таке семла?
Солодка булочка з прянощами з Ельбафа.
Ми готували повні миски семли на свято зимового сонцестояння,
висловлюючи вдячність богу сонця.
Одного року я з'їв цілий стіл семли.
Когось це мені нагадує.
На Ельбафі всі такі велетні, як ти?
Нам здається, що ми нормальні.
Коли я вперше вирушив у мандри,
я дуже здивувався, що всі інші такі малі.
А який Ельбаф?
Це прекрасний острів
з крутими горами і величезним деревом посередині.
І хоробрими воїнами, відомими своєю честю та силою.
Мені б сподобалося.
Аякже.
Навіть після смерті наші воїни живуть у розповідях про їхню хоробрість,
схожих на твої, капітане Усоппе.
І героїчна смерть у бою — це найвищий прояв мужності.
Як зустріти смерть без страху?
Що це було?
Це просто вулкан.
Вулкан? Ми в небезпеці?
Зовсім ні.
Час для смертельного бою.
На Ельбафі,
якщо починається бій, і жодна зі сторін не поступається,
вирок виносять боги.
Тому, кого вони вважають праведним,
буде даровано життя і божественний захист.
На цьому острові є ще один велетень, з яким у мене давній конфлікт.
Тож коли вивергається вулкан,
ми вступаємо в смертельний бій.
Сімдесят три тисячі чотириста шістдесят шість дуелей.
І щоразу ці битви закінчувалися нічиєю.
Це багато битв.
Ми з Доррі б'ємося понад сто років!
Сто років?
Скільки ж тобі років?
Ми, велетні, живемо 300 років.
І ти бився сотню?
За що?
Я вже й не пам'ятаю!
Не пам'ятаєш?
Ви так ненавидите один одного,
що б'єтеся ціле століття просто так?
Йдеться не про ненависть.
А про честь
і переконання!
Твоя правда, капітане Усоппе.
Хай ми не пам'ятаємо, чому б'ємося,
але переможець мусить бути.
На Ельбафі честь приходить від перемоги
і коли помираєш смертю воїна.
Ходімо!
Ти серйозно хочеш побачити смертельний двобій двох велетнів?
Звучить небезпечно і безглуздо.
Хіба ми вирушили в море не заради таких пригод?
Так!
Ось ти де.
Що ти робиш?
Тренуюся. Гранат — найгрізніший суперник.
Поки ти робив фруктовий салат, я сам розчинив цілого тиранозавра.
Ледь не зламав свого сталевого друга об кістку.
Сталевого друга?
Тобі п'ять років?
Ти чого?
Не знаю.
Я не можу перестати…
сміятися.
Аякже.
Гаразд, я віднесу м'ясо, яке вбив, на «Меррі»,
а ти залишайся тут і поводься як бовдур.
Ні, чекай!
Байдуже.
Сталевого друга.
Ми побачимо дуель між велетнями, уявляєш?
Як скажеш.
Це буде епічно!
Що?
Ось чому його називають Малий Сад.
Бо для них він малий.
Удачі на дуелі!
Мені не потрібна удача, друже. Лише милість богів.
Намі! Усоппе!
Ще крихітки! Привіт!
-Привіт, ще один велетню! -Що ви тут робите?
Ми теж зустріли велетня. Чудове місце.
-Я так і сказав Намі. -Так!
Велетні!
-Доррі! -Броґі!
Між цими велетнями немає ненависті.
Вони друзі.
Намі, хоч ти скажи.
Дивитимемося, як вони вб'ють один одного?
Усе буде добре.
Підклав?
Так.
Розважмося.
Сьогодні ми стоїмо над прірвою слави,
де доблесть зустрічається з долею.
Нехай цей ель розпалить вогонь у наших серцях,
коли ми кинемося в обійми битви!
Будьмо!
Цей камінь такий м'який.
За честь, яку ми захищаємо,
славу, якої шукаємо,
і товариство справжніх воїнів.
Нехай бог сонця Ніка усміхнеться від побаченого
і подарує нам місце у великій залі героїв.
-Будьмо! -Будьмо!
РОЗШУКУЄТЬСЯ МЕРТВИЙ АБО ЖИВИЙ ДОРРІ
РОЗШУКУЄТЬСЯ МЕРТВИЙ АБО ЖИВИЙ БРОҐІ
Так! Бум!
Уперед, Броґі!
Уперед, Доррі!
-Ти найсильніший воїн Ельбафа! -Ти найсильніший воїн Ельбафа!
-Гей! -Гей!
Доррі!
Хапай його! Зроби з нього відбивну!
Вони такі сильні!
Доррі, покажи йому!
Завали його, Броґі!
Доррі! Так!
Легендарно. А я мало не залишився на судні.
Так.
Тут я відчуваю таке натхнення.
Я хочу бути як вони.
-Хочеш стати велетнем? -Ні.
Але ось це — «хоробрий воїн морів».
Я хочу жити
гордо й безстрашно, як Броґі та Доррі.
Якщо Ельбаф — острів, повний таких воїнів,
я хочу туди потрапити.
Я теж.
Обіцяю, потрапимо.
Разом.
Ці хмари схожі на кота.
Намі, ти добре почуваєшся?
От би погладити котика.
Ніхто не здається!
Не дивно, що це так довго триває.
Так!
-Броґі! -Доррі!
Чому не працює?
Май терпіння.
Моя гармата з вушної сірки активується, як тільки повністю розчиниться.
-Я кинув сірку в пиво. -Знаю.
Просто уточнив.
Бум.
З Броґі щось не так.
Гляньте! З його кухля йде дим.
Пиво йому дав Доррі.
Мені прикро, та, схоже, Доррі щось йому підсипав.
Що? Не може бути.
Броґі та Доррі б'ються чесно. Вони б ніколи не отруїли один одного.
Саме так. Ніхто на цьому острові такого б не зробив!
Хіба що ми не самі на острові.
Бароко.
Шмаркавко!
Це ти і твої шмаркаті бомби!
Чекай! Луффі, чекай!
Стійте!
Зупиніть бій!
Це нечесний бій. З Броґі щось не так!
Броґі.
Броґі!
Ні.
Ні!
Вістрям меча
я заявляю про свою перемогу кров'ю!
Минуло століття —
і битві кінець.
Усе йде за планом.
Я тебе знаю.
Мене важко забути.
Намі!
Бувай, Усоппе.
Цьомки.
Намі!
Броґі!
Ні! Броґі!
Броґі. Ні.
Це воля богів.
Броґі помер благородною смертю.
Ні.
Ні! Хіба ти не бачив?
Це був нечесний бій.
Хлопець із Бароко підклав бомбу в його ель.
Вона вибухнула в його животі!
Ель, який я йому дав?
Я намагався зупинити бій.
Але Броґі все одно продовжив!
Я не знав.
Як я не помітив?
Мій любий друг мертвий.
За що?
Не за честь.
За ніщо!
Чекай! Люди, які забрали мою подругу, Намі, досі там!
Допоможи мені!
Я сам не впораюся.
Я завжди пам'ятатиму тебе, Броґі.
Найсильніший воїне Ельбафа.
Я не зміг тебе врятувати.
Але я можу врятувати Намі.
Привіт.
Хто ти?
Я на декого чекала.
Але загубилася, і тепер я тут сама.
Може, я допоможу?
Кого ти чекаєш?
Луффі!
Луффі.
Відійди від неї!
ПАНІ ЗОЛОТИЙ ТИЖДЕНЬ
Тікай!
Який сенс?
Квач.
Ти наступна.
Намі!
Намі, де ти?
Намі!
Хто-небудь.
Як справи, Пані Середо?
Мій любий друже,
відтепер твій дім порожній назавжди.
Сімдесят три тисячі чотириста шістдесят шість дуелей.
Одна…
Мені байдуже, як ти помер.
Ти бився, як гордий воїн, і я влаштую тобі похорон воїна.
Але спочатку
я знайду тих, хто зробив це з тобою,
і змушу їх заплатити.
Яка мука.
Яке прекрасне страждання.
Що це?
Віск.
Віск-Віск Плід подарував мені здатність виробляти й оперувати ним.
Пручайся скільки завгодно,
але коли віск затвердіє, він міцніший за сталь.
Навіщо ти це робиш? Чого ти хочеш?
Ти думаєш, що це несправедливо, але повір мені,
у твоїх стражданнях є сенс.
Розумієш,
я митець,
а ти, мій бідний, приречений друже-велетню,
будеш моїм наступним витвором мистецтва.
О ні.
Переклад субтитрів: Наталя Ковалишин