No veieu que estem en perill?
- Coses que passen. - Què coi us ha entrat?
Us comporteu com…
Nami, deixa'm veure't la cama.
Al cuiner li sabrà greu perdre's això.
Em refereixo a la pintura, Nami.
Te l'has de treure.
No cal.
Recordes on ets?
Ho recordo tot, però…
és com si no pogués controlar com em sentia.
És la marca d'una agent perillosa: la Miss Setmana d'Or.
Utilitza una pintura hipnòtica especial
que t'altera l'estat emocional en absorbir-la la pell.
Pinta les teves emocions.
Per alliberar-te, t'has de treure la marca.
Quines coses més boges et passen, Nami.
Jo no deixaria mai que em controlés una cosa així.
Ei, noi rialler, tu tens pintura a la cama.
- I ara. - Que sí.
- Que no. - Que sí.
Ei!
Quines pessigolles.
Deixeu de jugar. La Banda Baroque és just aquí.
Tinc un rossinyol a la bota. Si algú pogués…
Aquests grillons són de cera.
No tenen pany.
Esperem que algú de la vostra tripulació ens busqui.
Ai, no, l'Usopp.
L'últim cop que l'he vist queia en una allau.
Deu estar bé?
I en Sanji?
Aquell paio?
Segur que s'ha perdut a la jungla.
- Estem sols. - No.
En Ruffy és allà fora. Ens vindrà a buscar.
La Miss Setmana d'Or el controla.
Sigui on sigui, no és el Ruffy que coneixeu.
Confia en ell.
A més,
encara som vius.
Això és el que em preocupa.
Tot això és obra d'en Mr. 3, el company de la Miss Setmana d'Or.
Planegi el que planegi,
desitjareu ser morts.
No et guardis els elogis.
Què et sembla la meva última obra?
M'encanta que cridi.
És clar que sí.
Tot bé amb els captius?
L'espadatxí i la navegant no s'ho esperaven. La princesa ha fugit.
No ha arribat lluny.
Hi ha un nom més.
El capità.
- On és? - A la platja, de pícnic.
L'havies de portar aquí.
Me'l vull quedar.
Caram, caram.
- Ja ho hem parlat. - Vull una joguina nova.
Doncs no haver trencat les velles.
I per què no jugues tu amb mi?
No li puc dir que no a aquesta carona.
Passa-t'ho bé i quan acabis amb ell, porta'l aquí.
El necessito per acabar la meva obra mestra.
Sembla un pastís.
És el meu aniversari?
No, maca, però té espelmes.
Ara que hem neutralitzat els gegants,
ningú ens espatllarà la festa.
Ruffy!
Com m'alegro de veure't.
Tenim un problema. És la Banda Baroque. Tenen la Vivi, la Nami i en Zoro.
Construeixen un aparell de tortura en un prat.
És raríssim.
Podem anar on són, així, tu fas la teva cosa de goma i, bum,
sortim esperitats de l'illa.
És culpa meva.
No, és culpa d'aquells assassins tocats de l'ala.
Ho va dir la dona del vaixell.
Si no acceptava l'oferta,
la Banda Baroque faria mal als meus amics.
I és tot culpa meva.
Ruffy, què tens a la cara?
Morireu.
Tu no ets així.
Escolta'm, guanyarem.
Tu i jo, plegats.
Els capitans Usopp i Ruffy.
Com en Yasopp i en Shanks.
Perseguirem els somnis i lluitarem contra qui s'interposi en el camí.
Jo no ho puc fer sol, així que…
no sé què et passa, però treu-t'ho de sobre.
Va, Ruffy.
Et necessitem, va!
Sé que això té mala pinta,
però tu no et rendeixes.
Mai ho fas.
Fa, la, la, la.
Tornaré.
La, la, la, la, la, la.
Em sap greu, Usopp.
Fa, la, la, la, la, la, la,
la, la, la, la,
la, la, la.
Celebro un pícnic per a la nova nina…
tu.
Molt bé, Usopp, pensa. Hi ha quatre assassins a l'illa.
Primer pla: t'amagues fins que se'n vagin.
Però els teus amics moren.
Segon pla: hi lluites.
Però llavors mors tu…
dolorosament.
Tercer pla…
trobes…
algú més…
perquè hi lluiti.
En Sanji.
Sanji!
Nami?
Vivi?
Ruffy?
Usopp!
Cap de molsa.
Això no es veu cada dia.
Tenies raó.
Això és pitjor que la mort.
Espero que estigueu incòmodes.
Tu ets en Mr. 3?
Què em delata?
Segurament, el número tres que portes als cabells.
Ens va empipar no matar-vos a Whiskey Peak.
Però ho compensarem matant-vos ara.
Sabeu quin és el problema d'alguns socis de la Banda Baroque?
Estan tan concentrats en la feina
que s'obliden de ser… barrocs.
Mireu-los a ells:
dotats d'habilitats glorioses de fruites del diable.
Però per a què les utilitzen?
Per fer d'assassins a sou.
Bèsties.
La història oblidarà les seves gestes.
Però les meves, no.
El discurs és la tortura?
Nami!
Vols fer els honors?
Quin fàstic.
Voilà.
Està plovent cera.
La boirina de cera que us cau al cap us cobrirà i s'endurirà
i us convertirà en unes precioses escultures de cera.
Us hauríeu de sentir honrats: morireu per l'art.
Déu meu.
Això és el teu pla genial?
Esperar que caigui cera?
No esperava que uns talossos ho entenguessin.
Som assassins: assassinem-los i anem-nos-en.
Entenc que som assassins, però jo soc un artista.
Els podria fer esclatar i ja estaria.
Vivi.
Mira en Zoro.
- Té les espases. - La cera en congelarà les expressions.
Immortalitzarà el seu patiment:
el dolor, la desesperació…
Una mort lenta…
és essencial.
Quina bestiesa.
Un artista, dius?
He robat als millors museus de l'East Blue
i la teva xerrameca sobre art és una merda.
La meva obra t'ofèn?
La teva obra és una mentida.
Mira en Zoro:
no està patint, està rient.
La noia té raó.
M'hauries d'haver tret els sabres.
No se m'ocorreria immortalitzar en Roronoa Zoro sense sabres.
Així, res no m'impedeix alliberar-me
i sortir de l'illa amb el teu cap.
Ja ha tornat.
Què coi?
La meva cera és dura com l'acer.
És obvi que no ets prou fort per tallar-la, però no et rendeixis.
És entretingut.
Així m'agrada.
Aquesta és la reacció que buscava.
Ningú volia jugar mai amb mi
fins que vaig trobar la pintura especial.
Ara, la gent fa el que vull.
El verd et calma tant que acceptes la teva mort.
El groc et fa riure encara que et torturin dolorosament.
I el blau?
El blau et fa sentir més trist que mai a tota la teva vida.
Però això ja ho saps.
Vols te?
Els meus amics…
moriran.
Estàs millor sense ells.
Els amics deceben.
Les joguines, no.
Quan ja no són divertides, les tornes a la caixa.
Ho vaig explicar als pares, però no ho van entendre.
Així que els vaig pintar i els vaig tancar en una caixa.
Feien molt de soroll allà dins.
Els primers dies.
Estàs plorant.
M'estic avorrint.
Ja està.
Relaxa't i oblida't dels ximples dels teus amics.
Què et sembla el te?
He dit que què li sembla el te a la nina?
Salvaré els meus…
amics.
Què et sembla el te?
Aquest te és deliciós.
Bona nina.
Cadenes, vi negre i un munt de cera d'espelma.
Algú s'ho ha passat bé aquí.
Què tenim aquí?
I la meva carpeta?
Us heu tornat a ficar en problemes
i suposo…
que em toca treure-us les castanyes del foc.
Aquí el restaurant merdós. Vol fer una reserva?
Vigila, Mr. 3,
és així com li parles al teu superior?
Disculpi'm…
Mr. 0.
L'Armada coneix els nostres moviments.
Fins i tot amb les veus alterades,
l'ús dels cargols telèfon aviat serà massa arriscat.
Confio que només ho hauré de preguntar un cop.
La princesa i els Barret de palla són morts?
I tant, s'estan ofegant en un bassal de la seva sang.
Quina sorpresa, Mr. 3.
Sol insistir a fer-ho amb calma.
Bé, els pensava torturar més,
però el de cabells verbs m'ha posat malalt.
És tan molest que l'havia de fer callar de seguida.
Mentre estigui fet.
He enviat els Malastrucs per comprovar-ho i netejar el desastre.
Deuen estar per caure.
Estaré encantat de rebre'ls.
I t'aviso que la Miss Divendres fa temps que no menja.
Des del desafortunat incident a l'orfenat.
Ha de ser una puta broma.
MISS DIVENDRES MR. 13
També et tenen a tu, Sanji.
Ajuda!
Que algú m'ajudi!
Si us plau!
Broggy?
Broggy!
Usopp, el guerrer valent.
Broggy, estàs viu!
Sembla que l'espasa d'en Dorry no estava prou afilada per donar-me un final ràpid,
però si avui m'he de trobar amb els déus,
m'alegro que l'últim que vegi sigui la cara d'un amic.
Ningú es trobarà avui amb els déus.
El duel no ha estat just.
T'han enverinat la cervesa.
Et volien sabotejar.
Quin malvat faria una cosa així?
Els qui han segrestat els meus amics.
Tenen problemes i necessiten ajuda.
No diguis res més.
Derrotarem els nostres enemics junts.
Com fem a Elbaf:
amb honor…
i acer.
No fas bona cara.
Potser m'he precipitat,
però tant és el perill,
estic segur que el capità Usopp se'n podrà fer càrrec.
Com a les teves històries.
Aquests malvats no tenen res a fer contra el senyor de la Destrucció.
Sobre això…
Un talp monstruós és una cosa, però…
la Banda Baroque és diferent.
Són uns paios forts de pebrots…
amb uns poders bojos.
Ho entenc.
Tens por.
No tinc por.
Qui ha dit això? Jo no.
Ets petit
i fibrós.
I la vida dels teus amics està en joc.
Té sentit que tinguis por.
Qualsevol guerrer de debò en tindria.
La por d'un guerrer és una cosa bona.
Vol dir que et preocupes.
Et dona un propòsit.
Mai confiaria la meva vida a un guerrer que afirmés que mai ha tingut por.
Ho dius de debò?
A la cova m'has preguntat
com ens enfrontem a la mort sense por.
La valentia real no és l'absència de por,
sinó lluitar malgrat tenir-ne.
No soc un gegant com tu.
Si lluito tot sol…
moriré.
Moriràs amb honor
intentant salvar els teus amics.
L'ocellet vol una galeta?
Hi ha algun problema, Mr. 3?
L'he de posar en espera.
Em sap greu.
Els animalons han mort.
I els Barret de palla, no, oi?
Digues, amb qui estic parlant realment?
Em pots dir…
Mr. Príncep.
Tingues ben clar, Mr. Príncep,
que els Barret de palla us penedireu d'haver acceptat a bord la princesa.
I tu et penediràs de respondre aquesta trucada.
Hola, bonica.
- No ens podem moure. - Ni respirar.
Si no tallo la cera,
em tallaré les cames.
Però quina mena de pla és aquest?
Millor que morir.
Ho està fent.
Com penses lluitar amb ells sense cames?
- Si et fa por mirar, no ho facis! - És horrible! Atura't!
Almenys allibera la resta. Només em voleu a mi.
Des que t'han ajudat, han entrat a la nostra llista.
No els pots salvar i és massa tard per salvar Alabasta.
Et vol aclaparar.
Què sabeu de la pàtria de la vostra nova amiga?
Els ciutadans culpen el rei dels seus problemes.
- El seu pare. - Mon pare vol salvar el país.
La Banda Baroque és qui el destrueix.
Tant és. S'està gestant una rebel·lió.
Petita, fàcil de contenir… fins ara.
Estàs al dia de les notícies?
UN NOU ASSOT: LA BANDA PIRATA DEL REI DE LLAUNA
"Les marees es capgiren a Alabasta.
Milers de soldats reials canvien de bàndol per unir-se a la rebel·lió."
Milers? Renoi, semblen molts.
- Què els ha fet canviar de parer? - O qui.
Per què feu això?
Què vol la Banda Baroque d'Alabasta?
És el secret d'en Mr. 0.
Has d'apreciar la ironia.
Alabasta està al caire d'una guerra civil i qui la podria aturar
està a punt de morir molt lluny d'allà.
Inútil.
I sola.
Aquest rarot vol que morim espantats.
No li donaré la satisfacció.
No pateixis, en Ruffy vindrà.
Vosaltres no us rendiu mai, oi?
Tu et rendiràs?
I el teu regne?
No et desesperis.
Tant és què li faci la Miss Setmana d'Or a en Ruffy,
ell s'hi està resistint.
El vermell fa que t'enfadis amb el que jo triï.
I una nina dolenta
es mereix un càstig.
Just ara, en Mr.3 està matant els teus amics.
Com et fa sentir això?
Em fa posar furiós!
Vols salvar els teus amics?
Aquest és el meu color preferit.
Sabies que a l'espectre de colors, el negre és l'absència de llum?
A la meva paleta, és l'absència d'esperança.
Per això li dic: Negre de traïció.
Et fa abandonar tot allò en què creus.
Tens un somni, nineta?
Trobaré el One Piece
i seré el rei dels pirates!
Ja no.
Sempre he estat sola.
És la meva maledicció.
Però la teva és pitjor.
La dels usuaris d'una fruita.
El mar.
Un capbussó
i els teus somnis mai es faran realitat.
Camina cap a l'oceà.
Així.
No miris enrere!
Ara, repeteix després de mi.
Mai trobaré el One Piece.
Mai trobaré…
el One…
Jo mai seré el rei dels pirates.
Jo…
mai…
seré…
el…
rei…
dels…
Ruffy!
No ho diguis!
Vinc a rescatar-te!
M'has aixafat la diversió!
Tu seràs la meva nova nina.
No te m'apropes, Calcesllargues espantosa.
Ruffy!
Ja et tinc.
Capità Usopp al rescat!
Va.
On són la resta?
Està quasi completa.
Tio…
Teniu problemes.
Qui és el bromista?
Som els herois.
No entenc com has escapat de la trampa de colors de la meva companya,
però si has vingut a salvar els teus amics…
fas tard.
Són morts?
Encara no.
Calculo que els queden alguns minuts d'aire als pulmons.
Però és més del que et queda a tu.
Tu has fet això.
I també ets qui ha arruïnat el duel dels gegants.
Exacte.
Soc el cervell.
Doncs ho pagaràs car.
Hora de la pallissa.
Jo t'espero aquí. Fes-lo xixines, Ruffy.
Usopp! Separem-nos!
Espera! Moriran!
Sé que no ho permetràs.
No és a la llista, però no vol dir que no el puguem matar.
Ho has sentit?
Moriràs.
- I no sabem ni qui ets. - Unes últimes paraules?
Proposo…
que ho resolguem com guerrers d'Elbaf:
amb un duel.
Perdona, és que…
tu contra nosaltres.
No seria un combat just.
Per això m'encanta.
Molt bé.
- Amb qui et vols enfrontar? - Amb ella.
S'ha emportat la Nami.
- Vull la revenja. - Per mi, perfecte, maco.
Avui tenia ganes de matar algú.
A Elbaf, tradicionalment, el duel comença amb un gest de respecte mutu,
com ara una reverència o una encaixada de mans.
Jo començaria…
així!
Et dius Miss Sant Valentí?
Has escollit tu el nom en clau? Perquè no sembles gaire dolça.
Jo soc…
la mar de dolça!
Mou-te i ajuda'm!
Dos contra u? Així no són els duels.
I el teu company? Quina mala sort.
Quina és la seva fruita? Mocs explosius?
Ei!
Quin fàstic.
Tu mai calles, no?
T'hi hauré d'obligar.
Això eren 20 quilos.
Cinquanta quilos!
No em fas ni pessigolles.
Cent quilos!
Per què somrius?
Estàs a punt de morir.
Moriré amb honor
salvant els meus amics.
Val?
Gràcies per salvar-nos.
Fem més just aquest combat. Jo m'encarrego d'ell.
Ella és nostra.
Ho sabem tot de tu, Monkey D. Ruffy.
La Banda Baroque sempre investiga els seus objectius.
N'aprenem els punts forts.
I, sobretot, els dèbils.
He estudiat els teus.
Ets un tros d'animal.
Et llances sense mirar.
Ataques sense pensar.
Jo, en canvi…
sempre estic preparat.
Encara soc viu?
Bon dia de Sant Valentí!
- No toquis el meu amic. - El nostre amic.
Au, va, Miss Dimecres,
mai has estat al meu nivell.
En Roronoa Zoro
atrapat com una rata.
Quina imatge.
Només així em podries guanyar.
Saps lluitar sense espases?
I tu, sense burxar-te el nas?
Les meves bales d'alè suau piquen bastant.
Ràfega de trepitjades de goma goma!
Bona nit.
Has fallat.
Ets ben molest, ho sabies?
Vols una molèstia a la boca?
Estrella especial de tabasco!
Quin pal més maco, sembla delicat.
Ui.
Volies una mort digna i semblaràs un tòtil.
Això és per l'Igaram.
Zoro!
Estrella de flames assassina!
Dorry?
T'agrada la meva escultura?
Pistola de goma goma!
Jou de cera!
Li has fet això a en Dorry.
No lluites amb honor!
Però els gegants, sí.
Però això eren objectius tan fàcils.
Com tu.
Intentes solucionar tots els problemes a cops de puny.
No em rendiré mai.
Jo més aviat diria que no n'aprendràs mai.
La nostra recerca s'equivocava.
Ets massa fàcil de vèncer.
Quasi tant com aquells pobres gegants ximples.
Aquells gegants eren amics meus.
I els has deshonrat.
Paret de cera!
Martell de goma goma!
Ruffy! Estàs bé.
- Nosaltres també. - L'Usopp ens ha salvat.
- És clar que sí. - Què coi ha passat aquí?
Sanji!
No us puc deixar sols.
On eres?
Tranquil, els he salvat.
No sé si ho has sentit, però ha molat molt.
Mireu què he trobat.
- Una Eternal Pose? - I assenyala Alabasta.
Sanji!
- Ets genial! - Jo també us he salvat.
No cal esperar que la Log Pose enregistri l'illa.
Fotem el camp d'aquí.
Sí, si us plau!
Abans no ens vulguin tornar a matar.
Hem tingut dinosaures.
- Assassins. - Ens oblidem de res?
Ah, sí,
els gegants.
En Dorry també estava atrapat en cera i l'he alliberat.
Tots sabíeu que hi havia gegants a l'illa?
Amic meu, gràcies als déus que ets viu.
I gràcies als déus que tu també.
No m'estrenyis tant o em reobriràs la ferida.
Que bé que estigueu vius tots dos.
Els gegants som molt robustos.
Quan m'has alliberat de la cera, em sentia com nou.
I una cullerada del seu estofat podria reviure un mort.
I el vostre duel?
- Encara no… - Després de cent anys sense vencedor,
pensem que els déus han deixat el judici clar.
Estic en deute
pel que em vas dir.
No.
Jo estic en deute amb tu.
Ara tenim una nova història per contar:
la llegenda del valent guerrer Usopp.
Sí!
I jo tinc un nou somni.
Un dia visitaré Elbaf.
Hi encaixaràs molt bé.
Bé, potser destacaràs una mica.
Princesa,
reso per la seguretat del teu país.
Gràcies, Dorry.
Quan salpeu,
confieu en nosaltres i continueu recte passi el que passi.
Com? Passi el que passi?
- Què vols dir, passi el que passi? - Adeu! Intenteu no morir més!
Ruffy? Ja t'he desviat prou del teu viatge.
Quan vegi un vaixell, demanaré passatge.
Tornaré amb l'Eternal Pose.
Quina llàstima.
Ja he demanat a la Nami que posi rumb a Alabasta.
No et puc demanar que m'hi portis.
No feia falta.
Com t'he dit…
quan ho veus, ho entens.
Els nostres amics han salpat.
No arribaran gaire lluny amb aquell monstre a l'aigua.
Almenys, no sense la nostra ajuda.
Fa més d'un segle que lluito amb la meva destral trencacaps.
I jo, amb la meva espasa Terry.
Però si han acabat els nostres duels,
és la millor forma d'acomiadar-nos.
Nois! Alguna cosa està nadant per sota nostre.
Un dinosaure?
Un rei del mar?
És un carpí gegant!
Timó a babord!
No!
Seguirem recte.
Com ha dit en Broggy.
Nació…
Suprema!
Ho heu vist?
Ha estat genial!
- Que tingueu bona sort! - Que tingueu bona sort!
Un cop excel·lent, amic.
Tan bo com el teu.
M'acabo de recordar què va iniciar el nostre duel.
És cert.
Havíem acabat amb uns reis del mar.
I ens van preguntar quin era més gran.
El meu, per descomptat.
Bajanades!
La meva bèstia era clarament més gran.
Qüestiones el meu honor?
El teu honor? Qüestiono el teu seny!
Doncs resolguem-ho d'una vegada per totes.
- Amb un duel! - Amb un duel!
Mecàson, en podria haver fet sushi.
- I ara. - Mato peixos cada dia.
- No d'aquesta mida. - No t'amoïnis per mi i la meva mida.
Burros.
Veus què has fet?
Ens han guanyat,
la teva companya ha embogit i les preses han tornat a fugir.
T'havia dit que els matéssim de seguida.
Voldrà respostes.
Li diré la veritat.
Ha estat culpa teva.
Tu no li diràs res.
- El millor dinosaure que he menjat mai. - Ja n'havies menjat?
No, però dubto que n'hi hagi de més bons.
El repte era on cuinar-lo.
M'he guanyat un bon àpat.
I tant!
Molt bé, nois.
Per l'heroi de Little Garden.
Per l'Usopp.
- Per l'Usopp! - Per l'Usopp!
No contaràs una història?
No puc.
I allà era jo, tot sol, envoltat de sis assassins.
- Sis? - Potser vuit.
Es movien de pressa, oi, Vivi?
Costava comptar-los.
Vivi, jo he vençut dos agents de la Banda tot sol.
Qui eren?
La Miss Divendres i en Mr. 13.
Com eren?
Bé, doncs, eren…
Eren…
Són rivals molt perillosos.
Sí, gràcies, Vivi.
Crec que vèncer un dinosaure compta com deu agents.
El que jo he matat?
- Tu somies. - Li he trencat el coll.
- Després d'apunyalar-li jo el cor. - No.
Continuaran així fins que es cansin.
O tornin a tenir gana. T'hi acostumaràs.
Si veiés un dinosaure, li pegaria a la cara.
Deu ser agradable ser part d'una tripulació.
Sí, però també ho és tenir una altra noia a bord.
Em volen emprenyar!
Estic una mica cansada, jo em retiro ja.
- Però ens veiem demà. - Sí.
Subtítols: Roser-Agnès Navarro