Звісно, Пане Нуль. Зрозуміло.
Перепрошую за цю затримку. Ми вирішуємо кілька капосних… проблем.
Здається, з однією ви вже стикались? Принцеса Віві з Алабасти.
Синьокосе дівчисько Кобри. Я чув, вона зникла.
А Пан Нуль подбає, щоб її не знайшли. Що ж… чим можу бути корисна?
Я прийшов говорити з тим, хто тут головний, а не з секретаркою…
хай навіть вона апетитна.
На жаль, у Пана Нуля зараз інші справи.
Це образа. Ти зневажаєш короля.
Короля, який звернувся до моєї організації, щоб повернути країну,
з якої його вигнали. Хіба що вам до вподоби мотатися й бавитись у піратів.
Я був надзвичайно щедрим, роблячи чималі фінансові внески у "Бароко". Тож
перекажи лідеру: безплатний сир – тільки у мишоловці. Я хочу… те, що мені
належить!
Тиск, Ваша Величносте.
Про безплатний сир. Символ королівської родини Драм – це пухнастий бегемот,
чи не так? Тварина, відома ненаситним апетитом.
Що ж, не хвилюйтесь – ми не налаштовані лишати вас голодним.
Чорна Борода покинув Драм. Пан Нуль вважає, що настав час повернути вам
законні права. Він гадає, що король… може бути цінним союзником.
Це що…?
Дарунок. На знак вдячності за вашу фінансову підтримку.
Що дарують королю… в якого є все?
Диявольський плід! Яку силу він надає?
В цьому й забава, хіба ні?
Відкусіть і дізнаєтесь.
Бон апеті.
Санджи? Ай.
Що?
Все гаразд, спокійно. Ти хочеш їсти? Я приготував свіжий бульйон.
Курячий скінчився, але виявилось, динозавр – дуже універсальний продукт.
Я не… голодна.
Ну… Маєш з'їсти щось.
Я намагаюсь, але…
Санджи, все гаразд. Я просто… зомліла за вечерею вчора. Мабуть, втомилась
більше ніж зазвичай.
Це було чотири дні тому.
Що?
Ти не приходила до тями. А я був тут… увесь час.
Я… Це напевно якийсь перегрів. Я…
Ні, гадаю, що…
Здається, щось трапилося. У Малому Саду… Не знаю що, але… Все гаразд. Бо ми тебе
врятуємо.
Гаразд.
Дякую.
Що хвилюєшся за мене.
Я завжди хвилююсь за тебе.
Тобі не холодно?
Надто свіжо… здається.
Знаєш, усі вже вдяглися давно.
Ну, якщо ти наполягаєш.
Намі одужує?
Вона заснула знов, але їй стає гірше. У неї сильний жар.
Маємо знайти лікаря.
Ми навіть не знаємо, де ми. Як нам знайти лікаря?
Як щодо Алабасти? У вас же є лікарі, хіба ні?
Нам ще дні, а, може, й тижні до Алабасти.
У Намі немає стільки часу.
Вибору немає. Ти ж хочеш додому якнайшвидше, так?
Я мушу дістатись дому якнайшвидше.
І тому ми зупинимось на першому ж острові й знайдемо допомогу для Намі. І тоді –
одразу до Алабасти.
Гарно сказано. Дякую, Віві.
Правильно. Це найшвидший шлях.
Маємо план.
ОСТРІВ РЕНЕСС ЗВ'ЯЗКОВА БАЗА МОРСЬКОГО ДОЗОРУ
То… це і є зв'язкова база?
Будь непомітним, якщо робота – це відстеження чужих дзвінків.
Там хоч душ є?
Що?
Нам обом не завадить.
Гаразд, діємо швидко. Бери зв'язкового молюска й передай у штаб Дозору, що ми
прочесали всю Велику Смугу, але жодних слідів "Бароко". Живцем агентів не
зловиш, якщо їх не відстежиш.
Як на це віцеадмірал Ґарп зреагує?
А, досить нам ганятися за його химерами. Час розшукати Брилів.
Вони вже можуть бути де завгодно…
Що, знову? Тобі що, ціпок видати?
Капітане.
Рани від меча.
Пірати.
Не звичайні пірати. Ці рани лишив вправний мечник.
Брилі.
Навіщо Команді Бриля сходити з курсу й нападати на зв'язкову базу?
Знайди кабінет командира. Виконуй.
Може, вас прикрити?
Не треба.
Луффі, я бачу острів!
Вау. Скільки тут снігу.
В снігу все!
Острів Драм.
Ти впізнаєш це місце?
На наше щастя, ця країна відома високим рівнем розвитку медицини.
Ну, чудово. Отже, там сотні лікарів, так?
Чи снігових монстрів.
Така ймовірність має бути врахована!
Коли прибудемо, то, мабуть, краще буде… їм мою особу не розкривати.
Бо ти кілерка чи принцеса?
З того, що я чула, мешканці Драму – доброзичливі й гостинні.
Та є певна історія.
Відносини між Драмом і Алабастою… хиткі.
Я не зрозумів.
Напевне, хтось на острові ненавидить Віві.
Може, скажеш, хто?
Король. Вапол.
Королівські чвари – останнє, що нам зараз потрібно.
Немає іншого виходу. Це єдиний шанс врятувати Намі.
Тоді вперед, знайдімо лікаря.
Оголошую Раду Королів відкритою!
Вітаю вас, панове вельможі.
Я, Таласса Лукас, король Іллісії, оголошую цю Раду відкритою.
Перш ніж розпочати, дозвольте вкотре висловити вдячність… Морському Дозору за
захист під час нашої подорожі… та цього зібрання.
І де ж зараз воєводи цього моря? Гм? Нагадайте мені, навіщо ми даємо цим
зловмисникам волю, якщо вони не здатні вберегти ані нас, ані наші королівства?
Воєводи є чинником стримування для інших піратів. Це важливий елемент
рівноваги сил у морях.
І як же це спрацювало для риболюдей? Їхню королеву… вбили кілери нещодавно,
і навіть риболюдина-воєвода не завадив.
Ті з нас, хто ставить під сумнів дієвість воєвод, можуть податись на пост голови
і внести це до обговорення.
Наразі ми маємо більш нагальну загрозу.
Він відомий лише як Драґон. І хоч зараз у нього небагато людей, його революційна
армія зростає щодня.
Я переконаний, що ніхто не становить більшої загрози Світовому Уряду,
нашому процвітанню й стабільності… ніж ця людина. Не можна ігнорувати цю
небезпеку.
Небезпеку, яку він… маєте що дадати, Королю Вапол?
Я? Завжди.
Все гаразд.
Повстанці-шмякодявці! Піддані Королівства Драм щасливі. Я забезпечую їх їжею,
водою, військом для їхнього захисту і найкращою медициною у світі.
І якщо хтось з моїх підданих раптом перестане цінувати мою щедрість, тоді я
завжди… можу все це… забрати.
Можна мені слово?
Голова надає слово королю Кобрі з Алабасти.
Революції – це також виявлення людських емоцій.
Люди, чиї голоси не чують, не можуть бути щасливими.
Були часи, коли було чути людський сміх у твоєму королівстві.
Комусь тут до вподоби байки.
Драм колись мав короля, що слухав підданих.
Я терпіти не міг твого батька. Він не мав жодного уявлення про те, як
треба правити. А тепер я їхній король.
Король – лише людина, а корона – лише окраса. А королівство – поза часом.
Я і є королівство!
Політика – це про владу, а не сентименти. Я краще вислухаю одну з твоїх пустельних
гігантських качок, ніж ще секунду цього безглуздого базікання про сміх на
моїх пагорбах.
-Досить! Досить! Порядок! -Що ти там знаєш про життя моїх підданих?
Я сам вирішую, що їм потрібно!
Порядок!
ДОЗОР
Зараз буде спекотно.
Добре стежиш за м'ячем, громило.
Що ти в чорта таке?
Готуємось до подачі… Я – Панна Четвер.
ПАННА ЧЕТВЕР
"Бароко".
Вже чув про нас? Це штраф за серйозне порушення.
Бачу, не всі готові грати у вищій лізі.
Досить бейсбольних жартів.
Сідай на лаву.
Ну от, і мене підсадила.
Що ж, не вийшло взяти когось живцем.
КОРОЛІВСТВО ДРАМ
Де це ми?
Шукаємо лікаря. Ти тримайся.
Що це було?
Чийсь останній постріл в цьому житті.
Зупиніться пірати! Розвертайтеся, інакше дуже пошкодуєте!
Ми бачили ваш корабель! Ви нас не обдурите.
Членці нашої команди лікар потрібен!
Забирайтеся з цієї країни, брехливі пірати!
Надайте лікаря!
Віві!
От козляри!
Досить! Зупиніться!
Твоя гарячковість нічим не допоможе. Якщо нас уб'ють, хто подбає про Намі?
Ти ж наш капітан. Думай!
Нам дуже шкода. Якщо нам не можна у селище, прошу, надайте лікаря сюди.
Наша подруга смертельно хвора. Ми благаємо.
Мені шкода! Я погарячкував!
Будь ласка! Допоможіть нам!
Це було мудро, Віві.
Усе гаразд?
Це подряпина.
Усі ви, ходіть за мною.
Вставай.
Зачиняй браму! Кажуть, хворий у них? Хоч би тільки не якась зараза… Щось вони
надто чемні як на піратів. Не довіряю я їм. В одного з них мечі. Треба бути
насторожі. По лікаря вони прийшли. Де вони тут лікаря знайдуть?)
А ось і снайперка. Вона знову стрілятиме?
Вибачте Марії. Ми тут всі… на межі.
Вибач, Далтоне.
Вибачте, пірати.
Тутешні люди – не солдати. Вони цивільні. Але звикли… стріляти, не вагаючись.
Після того, що вони пережили… це зрозуміло.
Ви тут король?
Мене звати Далтон, капітан цивільної варти.
Я не розумію. Що сталося тут? Де король Вапол?
Пірат Чорна Борода взяв селище в облогу. Його цікавили тільки бійня й нажива.
Коли його Веселий Роджер з'явився на обрії, країна лишилась без оборони.
Ми не змогли стримати Чорну Бороду. Пішов звідси лише тоді, коли наситився.
Ти кажеш, війська Вапола були безсилі проти Чорної Бороди?
Я кажу, що король із солдатами навіть не спробували. Щойно Вапол побачив силу
Чорної Бороди… він покинув нас.
Ще й має нахабство називатися королем…
Віві.
Як він міг зрадити своїх підданих?
Як щодо лікарів? Хтось же з них мав вижив?
Вапол узяв всіх лікарів з собою.
Чудово, ми лише час змарнували.
Крім однієї.
Її звати Курея.
Відьма.
Ти сказала, відьма?
Вона захопила замок Драм на вершині гори.
Лише вона може допомогти вашій подрузі.
Її методи небезпечні, неприродні.
Я бачила, як вона летіла небом під повнею з лісовим чудовиськом.
Тут є чудовисько! Мм-мм. Мм-мм. Я знав це.
Відьми не лякають мене, як і чудовиська. Якщо врятує Намі, ми туди підемо.
Як нам піднятись?
Була гондола. Але Вапол її знищив, захищаючи свій палац від Чорної Бороди.
Треба йти стежкою з іншого боку гори. Але… ви не встигнете до сутінків.
Залишайтесь у таверні до ранку. Даруйте, не маємо нічого кращого. Сподіваюсь,
ваша подруга переживе ніч. Я маю повертатись на варту.
Не зле. Не шедевр, але й не зле.
У тебе кашу.
Вперше чую. Я маю "стиль".
Твій меч, ідіоте. Кашу. Один з п'ятдесяти мечів майстерного класу.
А знаєш, навіть не думав його називати. Як тобі Вальтер?
Він не має бути в руках кілера.
Оу! Що ж, будь ласка, дівчинко. Забери його.
ПАН 11
Коли я здолаю тебе, заберу твій меч.
Ти ніколи його не торкнешся.
То…
Як "Бароко" дізнались про наш приїзд?
Ніяк. Зв'язкову кімнату розтрощено. Вони щось шукають.
Що саме?
Дізнаймося.
Луффі, не можна чекати до ранку.
Що ти задумав, Луффі?
Якщо обійти гору не вдасться, ми на неї видеремось.
Лізти на гору?
Намі не зможе. Та й ніхто з нас не зможе.
Намі.
Єдина лікарка живе на вершині високої гори. Нам доведеться підніматися до неї.
Я донесу тебе. Ти не проти?
Скоро вже споночіє. Це неможливо.
Смерть. Страшна невідворотна смерть.
Я довіряю капітану.
Я все беру на себе.
Гаразд, я піду теж.
І я.
Ні, ти залишайся. Віві поранена в руку, а "Бароко" досі розшукують нас, тож хтось
-має лишитись. -Я… я теж лишусь…
Прикрию Зоро про… всяк випадок, якщо та відьма згодує вас звіру.
Гаразд.
Повернемось, коли врятуємо Намі.
Витримає.
Гаразд, Намі.
Це забезпечить тебе додатковим теплом, так?
Що ж, вперед.
Що як ця відьма не зцілить Намі?
Ми лиш маємо вірити.
Я мав піти замість цього кухаря.
Санджи впорається.
Ти взагалі слухаєш? Маємо йти за ними…
Зоро, займись чимось.
Я хоч намагаюся.
Досить стояти над душею і діставати мене. Зроби що-небудь! Бо це не допомагає!
Сказав би ввічливо.
Піду до Далтона на варту.
Добре.
Принцесо Віві, ви ж мали бути на батьковому кораблі.
Наскільки він знає, я там.
Принцесо…
Іґараме, я не могла сидіти в каюті. Це ж Рада. Хотіла побачити на власні очі
чи почути.
Мій батько влаштував королю Ваполу таку…
Принцесо Віві, ви спадкоємиця трону Алабасти. Але до того часу вам
заборонено слухати, що діється у тій залі. Як і всім.
Як я навчусь керувати королівством, сидячи на кораблі?
Можливо, я… влаштую вам коротку екскурсію, побачите, як працює Світовий
Уряд і… я не скажу королю про цю втечу.
Як моєму охоронцю, тобі це загрожує більше, ніж мені.
-Ви… -Додай до угоди морозиво і домовились.
Перша угода.
Я пишаюся.
Чекайте мене тут.
Яка зухвалість! Хіба той дурень не знає, з ким має справу?
Очевидна зневага, Ваша Величносте.
Ану з дороги, дрібното!
Ваша Величносте!
Він вдарив дитину! Нечувано! Це ж принцеса Алабасти? Що тепер буде?
Війни не уникнути… Краще з ним не зв'язуватися. Який скандал! Це йому
так не минеться. Та ще й після тієї перепалки у Раді Королів!)
О, принцеса Алабасти! Як не пощастило тобі бути донькою того нездалого дурня!
Все гаразд.
Я мала відійти.
Що вона каже? Вона перепрошує? Після того, як він її вдарив? Війни не
буде? Ця дівчинка рятує своє королівство. Це просто неймовірно. Яка королівська
-Ходімо! -виваженість.)
Вибачте.
Ваша Величносте… ви були неперевершені сьогодні. Я ще ніколи не бачив такого
вияву відваги.
Принцесо Віві, ви запобігли дуже серйозному конфлікту.
Послухайте. Сьогодні я побачив, що ви будете гідною правителькою Алабасти,
коли настане час.
Ну. Все гаразд.
Щось ти надто мовчазна.
Ти ж не хочеш чути чужі тривоги.
Слухай, я теж нервуюся. Але вони б зробили будь-що, аби Намі швидше
вилікувати.
Йдеться не лише про Намі.
Це… королівство раніше процвітало. Вони мали найбільш розвинену медицину,
а… тепер не мають нічого. Усе через їхнього короля.
Віві.
І Алабаста. Я… вже не була вдома так давно. Звідки мені знати, що там усе
не погіршилося? Як знати, що те… що сталося тут, не сталося у мене вдома
також?
Віві… Не варто… нести увесь тягар цього світу самій. Ти не розв'яжеш всі
проблеми самотужки.
Я лише… я лиш хочу робити щось.
Я знаю.
Для початку подай-но мені той ключ.
Це вже щось.
Лікар. Лікар. Лікар.
Луффі! Ми майже вгорі!
Луффі…
Ще трохи, Намі.
Луффі!
Луффі! Усе гаразд?
-Ні! -Піднімайся вгору…
Який прекрасний замок.
Друзям… треба… допомогти.
Чому "Бароко" зараз тут?
Ти що, не чув? Наш девіз – таємниця.
Я маю свій девіз.
Скажи мені те, що я хочу знати, або зажену м'яча тобі в горлянку, як і твоїй
напарниці.
Вперед. Я завершив свою місію. Моя робота зроблена.
Сер, він потрібен живим. Ми не витягли інформацію з нього.
Спокійно. Він лише задрімав.
До того ж, я вже знаю, що вони шукали.
Він нічого не скаже. Та, може, цей заговорить. Нам просто потрібно
більше часу.
Як ваша подруга?
Двоє наших понесли її на гору до відьми.
Не стали чекати до ранку?
Я навіть не знаю – вражатися їхньою впертістю чи… жахатися безрозсудства.
Так.
Це наш капітан.
Ви думаєте, Чорна Борода повернеться?
Сподіваюсь, він наситився… і не повернеться. Але він не єдина потвора,
з якою ми маємо справу.
Вас лякає ваш король, Вапол.
Він безпощадний. З ненаситним голодом.
І я знаю, він не відпустить те, що своїм вважає.
Це… селище… нарешті починає оживати після його влади.
Сподіваюсь, ми створимо щось нове.
Мирний народ.
І хто ж очолить цей народ? Ти?
Ні, не я.
Моя мета – не керувати цими людьми.
Лише бути щитом для них.
Але вибір не завжди за тобою.
Я взагалі більше по мечах.
Можеш покластись. Якщо знадобиться.
Усе гаразд?
Е-е… Привіт.
Ти що… ховаєшся?
Ну звісно! Тому ти мене й не бачиш!
Ти не вмієш підглядати.
Мовчи!
Тобі… вже краще?
Напевно, так.
Це ти тут піклувався про мене?
Це була я.
Я Курея.
Можеш звати мене Докториня. Вам пощастило – я остання і найкраща
лікарка на острові Драм.
Мм.
Тридцять вісім і дві десяті. Лихоманка трохи спала, це означає…
Що антитіла працюють!
Правильно. Лікування ще триває. Пацієнту потрібно…
Ще курс антибіотиків і більше відпочинку.
Правильно.
Ні, чесно. Мені вже значно краще. Дуже дякую вам обом, але я справді маю…
У всіх моїх пацієнтів є лише дві опції: цілком одужати, або вмерти. Ти нікуди
не підеш.
Маєш відпочити. Докториня каже, тебе вкусила кестія.
Саме так. Підступні паразити. Це інфекційний кліщ, чий укус передає
жертві вірулентні бактерії. Температура не опускається нижче сорока, і з часом
організм виснажується. Ми говоримо про суперінфекції – міокардит, артеріїт,
енцефаліт.
Ясно, все погано.
Навіть цікаво, як ти примудрилася підхопити тварюку. Кестії вважаються
давно вимерлими.
Мм-гм.
Тож або ти тинялася в якихось дивних доісторичних джунглях у відкритому
-одязі… -Тинялась.
Ти дивачка.
Як мої друзі?
Там лежить кілька зламаних ребер.
А…
А Луффі?
Народ! Народ! Якесь чудовисько затягло нас у цей замок! А ця стара
відьма взагалі хотіла з мене суп зварити!
Луффі, чого ти верещиш?
Санджи… нас планують з'їсти!
Та не станемо ми їжею, і вона не відьма.
Гадаю.
-Намі? -Намі, ти здорова!
Намі, тобі краще. Як почуваєшся?
Вам усім уже краще. Я дала їй антибіотики, вправила йому ребра
й поклала тебе в теплу воду, щоб запобігти гіпотермії.
О. Гаразд. Дякую, бабцю.
Виставлю рахунок. І як вона сказала, я не відьма. І не стара також. Щоб ви
знали, мені ще й ста сорока не виповнилося!
Серйозно?
Вау, ти дійсно стара.
Гаразд, що ж, Намі, чого б тобі хотілось?
Взагалі… я хочу їсти. Я ніби кілька днів не їла.
Бо не їла.
-Я теж! -Ти їв.
Я лікарка, а не шеф!
На щастя для вас, я – шеф.
Чоппере, покажи йому де кухня.
Так, Докторине.
А ти що таке?
Що це таке?