Din episodul anterior...
Cu ce ți-aș putea fi de folos ?
Am nevoie de un gentleman
care nu s-ar da înapoi de la acțiuni primejdioase.
- El e individul ? - Da.
Căutăm pe cineva. Să nu te miri de nimic din ce vezi.
- Nu e ea. - Nu e aici.
Mai e vreo creatură ca asta ?
Spune-mi despre ce e vorba.
Pe fiica lui sir Malcolm a răpit-o o creatură ca aceea pe care am ucis-o.
Ca s-o salvez, aș ucide lumea toată.
- Fii alături de mine, doctore. - De ce eu ?
Fiindcă nu te-ai temut să dai pielea la o parte și să te uiți sub ea.
Ce-i asta ?
Sursa scrierii este "Cartea egipteană a morților".
Cadavrul pe care l-ați adus nu era uman.
- Mai sunt ? - Cel puțin unul.
Pari un liber-cugetător care își poate imagina o lume
în care știința și superstiția merg mână-n mână.
Numele meu e Victor Frankenstein.
- Măcel ! E ca un câmp de bătălie. - Să-l înghită iadul pe făptaș !
POVEȘTI DE GROAZĂ
- Ai avut o noapte grea ? - Ai whisky ?
Întrebarea mai potrivită este... Ai bani ?
După pofta inimii, prietene.
Ar trebui să-ți dăm un nume.
Ești o nouă formă de om. Poate, Adam ?
Nu.
Conotațiile teologice nu ni se prea potrivesc, nu ?
Știu ! O să-ți alegi singur numele.
Mama m-a învățat multe lucruri. Și unul dintre cele mai folositoare
a fost că trebuie să-l ai mereu pe Shakespeare la îndemână.
E rândul tău.
Proteus.
Proteus...
Proteus.
Nu ! Îmi pare rău. Trebuie să te las singur, dar nu pentru multă vreme.
Mă duc undeva, să fac niște bani.
La urma urmei, acum am două guri de hrănit.
Nu ! Tu rămâi. Mă întorc numaidecât.
Proteus...
E în ordine. O să mă întorc foarte repede.
- Și mie îmi pare bine de cunoștință. - Asemenea.
- Ce ai pățit la mână ? - E o poveste lungă.
- Noroc că e devreme. - Am avut o noapte de pomină.
Ce misterios ești ! Pe lângă afurisiții de marinari,
nu prea calcă pe-aici de-ăștia ca tine.
- Adică americani ? - Poți să zici și așa.
Am fost angajat aici. Am dat spectacole.
- Să nu spui că ești actor ! - Nu chiar.
Slavă Domnului ! Am cunoscut un actor.
Căuta mereu să fie centrul atenției. Mă scotea din pepeni.
Și mai ești în teatru ?
- Nu cred. - Dar ce meserie ai ?
Nimeresc asul de pe o carte de joc de la 50 de pași.
- Foarte folositor. - Te-ai mira.
Pe mine nu mă miră multe.
- Înțeleg că locuiești aici. - Sus. E ca într-un palat.
- Ești de mult timp la Londra ? - De vreo doi ani.
Am venit după câinii ăia cu covrigi în coadă de care tot auzi.
Am încercat să lucrez la o țesătorie, dar totul e făcut acum de mașinării.
Am lucrat la o fabrică din Shoreditch, dar a fost descurajator.
Una câte una, am fost înlocuite toate de mașini noi, mai bune.
Dar nu-i nimic.
Poți oricând să faci un ban când ai ceva cărniță pe tine, nu ?
- N-aș putea spune. - Ba pun pariu că da.
Am plămânii pe ducă.
Aș vrea să spun că e de la oribilele condiții de lucru din fabrică.
Dar mai degrabă Dumnezeu mi-a dat o mână proastă.
Sunt Ethan Chandler.
- Brona Croft. - Brona ?
- E în gaelică. - Ce înseamnă ?
"Tristețe".
Mulțumesc pentru micul dejun, dle Chandler. Mă simt revigorată.
Mă duc la lucru... Ceea ce o mașinărie nu poate face... încă.
Ai vreo cameră liberă ?
A venit.
Deschide-ți primii nasturi.
Doctore Frankenstein, îți mulțumesc că ai venit.
Ți-o amintești pe dra Ives ?
- Ce mai faceți ? - Dle doctor...
Pe-aici...
- Cum merg cercetările, dle doctor ? - Foarte promițător, aș spune.
- Sunteți neobișnuit de jovial. - Capriciile științei, dră Ives.
Dumnezeule !
- Cum ați înlăturat pielea ? - Gândaci necrofori.
- Essex ? - Suffolk.
Sunt buni.
N-o să țină o veșnicie. Să trecem la treabă !
- Sânge, spuneți ? - Dacă ești bun.
- Ați tradus hieroglifele ? - Am făcut demersuri.
Se pare că sunt din "Cartea egipteană a morților".
O cunoști ?
Nu foarte bine. Dar am studiat teologia în decursul anilor.
Religiile egiptene antice erau unice.
Aveau un țel unic și ciudat.
Nu transmutarea într-o viață de apoi. Ceva mai profund.
Viața veșnică. Dar eu nu sunt expert.
Vineri ne vedem cu un specialist.
O să-ți spun ce descoperim.
Nu va fi necesar. Sunt doar un amator.
Poezie romantică, dle doctor ?
Omul nu trăiește doar în lumea empirică.
Trebuie să căutăm efemerul. Altfel, de ce am mai trăi ?
"De această credință e din plan ceresc și-i a naturii prea sfântă urzeală..."
"Atunci nu am de ce să jeluiesc... Ce omul a făcut din om."
Pot să confirm că e sânge de om sau, cel puțin, de vertebrat.
Are eritrocitele și trombocitele standard.
Proprietățile mai neobișnuite nu sunt de domeniul meu.
Ar fi bine să vorbiți cu un hematolog.
Atunci, o să angajez unul și o să te consulți cu el.
- Nu sunt sigur că am timp... - O să ai.
Plata. Sper că e mulțumitoare.
Sunt sigur că va fi.
Bună ziua, sir Malcolm... Dră Ives...
Dacă descoperiți ceva pertinent în hieroglife, să-mi spuneți.
Sau chiar ceva efemer ?
- Ce e cu poezia aia ? - Tânărul nostru doctor are un secret.
Îți mulțumesc mult că ai venit. Numele meu e Dorian Gray.
Dle inspector, sir Malcolm Murray e afară.
Adu-l la mine.
Sir Malcolm ! Îmi pare bine ! Luați loc.
Dle inspector Galsworthy, mă bucur să vă cunosc.
- Valetul meu, Sembene. - Cu ce vă pot fi de folos ?
Vreau să știu mai multe despre omorurile de la Spitalfields.
- Mulți vor. - Eu nu sunt "mulți".
Chiar și așa, anchetele noastre nu sunt publice.
O pereche ucisă pe stradă, în Hackney, acum o lună.
Apoi, o familie măcelărită în inima metropolei.
- Aveți mare nevoie de ajutorul meu. - Ne puteți ajuta ?
- Acestea sunt din Spitalfields ? - Nu-s pentru cei slabi de înger.
Nu sunt impresionabil.
Erau galeze. Vânzătoare de legume. Mamă și fiică.
N-aveau niciun dușman.
A luat un braț... și câteva organe interne.
Ce organe ?
Ficat, rinichi... și câteva elemente din aparatul reproducător.
- Nu aveți suspecți ? - O sută și niciunul.
Acum, că vuiesc ziarele serioase și fițuicile de scandal,
ne trezim cu o grămadă de nebuni care "mărturisesc".
Fiecare derbedeu din cartier îi învinuiește pe toți ceilalți.
- Au fost golite de sânge ? - Poftim ?
- Au fost golite de sânge ? - Nu.
- Câți ani avea fiica ? - Șapte.
- Cum o chema ? - Charlotte.
Charlotte...
- A revenit Spintecătorul ? - Nu cred. El ucidea doar târfe.
La crima următoare, va trebui să văd locul faptei numaidecât.
- Va exista o crimă următoare ? - Cu siguranță.
Îți mulțumesc pentru timpul acordat, dle inspector.
Când voi avea informații, promit că o să ți le împărtășesc.
O să-ți spun un lucru însă...
Dacă nu vă schimbați tactica, nu-l veți opri niciodată.
Voi căutați un om... Începeți să căutați o fiară.
Ești bună să-ți scoți corsetul, dră Croft ?
Sânge ! E tuberculoză ?
- Să plec, domnule ? - Doar dacă vrei.
Îmi dai voie ?
- N-ar trebui, domnule. - Nu cunosc noțiunea.
Mă refer la boala mea.
Expune-ți plăcile, dle Frawley. Nu te superi ?
Nu.
N-am mai regulat niciodată o creatură pe moarte.
Simți lucrurile mai profund ?
Simți durerea ?
- Tu o simți ? - Află.
O telegramă pentru dv., domnule.
"Ethan, e timpul să vii acasă. Nu poți să fugi la nesfârșit."
"Rezolv eu problemele tale cu legea. Șeriful federal a fost plătit."
"Termină cu nesăbuința asta și fă cum îți spun. Tatăl tău"
Recunoști asta ?
Bar...
- Barcă. - Barcă.
Recunoști asta ? Animalul ?
- Balenă. - Da. E o balenă. O vietate marină.
- Balenă... - Balenă... Vânătoare...
E în ordine ! Liniștește-te !
Ai omorât vreo balenă ? Cunoști cuvântul.
- Proteus... - Poate că asta îți era meseria.
Poate că ai fost vânător de balene așa cum sunt eu doctor.
- Nu trebuie să-ți fie rușine. - Omorât.
Da, știu.
Pe măsură ce crești, înveți că toți facem lucruri de care ne rușinăm.
Că avem păcate.
- Mulțumesc, Proteus. - Victor.
Sir Malcolm ! Sir Malcolm... Dră Ives...
Mă bucur nespus și vă mulțumesc că ați venit la mica mea serbare.
Vă mulțumim pentru invitație.
Am celelalte fotografii în trăsură.
Ce direct este ! Cred că i-a prins bine că a fost în inima Africii.
Soția mea... e pe-aici. Aproape de gin, m-aș aventura să presupun.
- În salonaș, poate. - Ce-ar fi să te duci să te prezinți ?
Desigur, sir Malcolm.
Vino... Să vedem ce ticăloșii găsim.
- Numele meu e Dorian Gray. - Vanessa Ives.
E o plăcere, dră Ives.
N-am putut să nu observ scepticismul dumitale.
- Sunt sceptică ? - În legătură cu încăperea.
Cam prea multe chinezării
și "geografic capricioasă", ca să folosesc un eufemism.
În camera asta sunt elemente japoneze, siameze, egiptene, balineze
și câte ceva din sezonul trecut al pantomimei Aladdin.
- Ești prieten cu dl Lyle ? - L-am cunoscut în seara asta.
- A fost o invitație întâmplătoare. - Primești multe asemenea invitații ?
- Total. - Ai putea spune "nu".
Nu spun niciodată "nu".
- Nu eram sceptică în privința camerei. - Atunci, în ce privință ? Să ghicesc ?
- Chiar te rog, dle Gray. - Locul tău nu e aici.
Chiar mai puțin decât în cazul meu. Nu ești frivolă.
Privirea ta e prudentă și cântărește.
Asta nu e o încăpere prudentă, deși sunt multe de cântărit.
Dar asta nu-ți poate capta atenția prea mult.
Nu-ți place aici. Ești închisă la ce e în jur.
Cu toate astea... ești singura femeie din casa asta care nu poartă mănuși.
Mâinile tale vor să atingă, dar capul vrea să cântărească.
Și inima ți-e sfâșiată între cele două.
Ai fost sceptică pentru că ai crezut
că va fi o seară irosită, dar acum nu mai ești atât de sigură.
Doamnelor și domnilor, atenție, vă rog !
Atenție, vă rog ! Atenție la mine !
Prieteni, a sosit invitata noastră de onoare !
Dați-mi voie să v-o prezint pe renumita... madame Kali !
Veniți în jurul mesei !
Care sunteți netemători ? Avem nevoie de cel puțin opt curajoși !
Bravo ! Excelent ! Luați loc !
Sir Malcolm, luați loc ! Splendid ! Așezați-vă !
Domnilor, vă rog să vă scoateți inelele și ceasurile.
- Ce se petrece ? - Doamnelor, scoateți-vă mănușile.
Cred că vom intra în legătură cu spiritele.
Vă rog să vă alăturați mâinile.
Vă cer răbdare. Vă cer să uitați o clipă de neîncredere.
Și să vă imaginați mintea voastră plutind în întunecimea timpului.
Lăsați-vă imaginația să zboare
și cutreierați cu mine în vremurile mărilor de demult.
În vremurile dinainte, când spiritele mergeau pe pământ,
când soarele era nou și vechii zei pășeau printre noi.
O invoc pe Mut, zeița-mamă. Îi chem pe cei care vorbesc în numele morților.
Veniți la mine !
Ce m-a chemat ?
Vorbesc pentru morți.
Pentru cei care nu mor.
Mai e unul aici.
Mai e... unul... aici.
Amunet...
Amunet ! Năpârcă ! Cea Ascunsă !
Cunoaște-ți stăpânul ! Iubitul ! Stăpânul !
Tată al meu... lasă-mă să vin cu tine.
Ce-o să ne mai distrăm ! Lasă-mă să vin cu tine ! Va fi o aventură.
O să mă înveți ! O să mă dovedesc un adevărat explorator !
Peter te iubește, tată.
Dar, tată, dacă pleacă hamalii, cum o să supraviețuim ?
Nu mi-e frică !
Ce aventură ! E atât de verde, de frumos...
Însă hamalii mor, și eu nu mai pot să merg ! Sunt bolnav. E dizenterie ?
Sângerez ! Dumnezeule ! Acum fac treaba mare cu sânge.
Nu mai am pantaloni curați. Îmi pare rău.
O să rămân în tabără. Tu du-te. Lasă-mă aici.
O să dai unui munte numele meu ? Ești mândru de mine ?
Du-te !
La revedere !
O să ne vedem curând, tată.
Tată...
Frig...
Sunt... slăbit.
Nu-mi mai simt mâinile. Nu e apă.
Nu pot să înghit.
Ai știut că mor, nu-i așa, tată ?
Ai botezat un munte cu numele meu ?
Amunet, fată ? Nu, mult mai bătrână.
Tată, Mina așteaptă ! Nu !
Mă întreb care a fost momentul în care ai știut că vrei să i-o tragi.
De ce n-ați fost mai discreți ? Vanessa v-a auzit. Pe amândoi.
V-a auzit cum v-o trăgeați și a fost curioasă.
S-a apropiat, a dat colțul
și v-a descoperit. Când o penetrai !
Vanessa a văzut asta.
Animal nenorocit... Bărbat... Animal...
Bărbat ! Animal ! Trădător ! Creatură !
Mă uit în ochii lui, și sunt roșii de sânge, ca cel din fundul lui Peter.
Buzele lui sunt roșii ca sângele din vulva ei când o regulai.
Dinții lui sunt ascuțiți ca ai tăi când i-ai mușcat vulva.
Și e atât de frig, de întuneric și de umed... Ca în junglă !
Ca lacrimile pe care le vărs ! Mi-e atât de frică, tată...
Găsește-mă ! Salvează-mă !
- Micul dejun, dră Croft ? - Ospățul nostru obișnuit ?
Nu refuz.
Și spune-mi Brona. Așa cum pronunți tu e ridicol.
"Domnijoară Croft".
Nu-i niciun "j" acolo. Dar îți place să lipești cuvintele.
- Ca tuturor americanilor. - Exact.
Cum merge vânătoarea de slujbe ?
Slujbele în poziție verticală sunt greu de găsit.
Dar tot am găsit ceva. Sunt "subiect de fotografie".
Pentru calendare ?
Doar dacă atârni calendarul într-un bordel.
Pozele sunt nițeluș deocheate. Ce va spune episcopul ?
Și tu ? Nu trebuie să-ți cauți de lucru ?
Am de lucru. Sunt "supraveghetor maritim".
Mă asigur că ambarcațiunile trec în condiții bune.
Aseară, era cât pe ce să se ciocnească două. A fost captivant.
- Ai mâncat ? - Nu.
Îți fac cinste cu un mic dejun adevărat.
Trebuie să mă culc. Dar mulțumesc.
Cina, diseară ?
Doar nu mă crezi o dulce debutantă, la târgul de vară...
- Nu m-a interesat niciodată genul. - Îți plac lucrurile mai fruste.
Îmi place ca lucrurile să fie ceea ce sunt.
- Bine. Cina. Dar nu aici. - Nu prea cunosc Londra.
Eu, da.
N-o mai invit niciodată.
Cu toate că a eclipsat-o cu totul pe madame Kali.
A fost o interpretare uluitoare.
Diletantele prezente au fost scandalizate,
dar, dacă e să ai de-a face cu forțele primordiale ale întunericului,
trebuie să te aștepți la oarece situații jenante.
- Deși limbajul... - Mii de scuze.
Soția mea era să moară de rușine... Dar a salvat-o ginul.
Bun ! Să vedem...
Da, acestea sunt cele trei pe care le-am văzut.
Ai obținut traducerea câtorva ?
- Nu. - Nu ?
Silueta aceasta cu cap de șarpe e Amunet,
cea care a dat un asemenea spectacol aseară.
- Cine e ? - O zeiță. Cea Ascunsă.
De ce "Cea Ascunsă" ?
Pentru că, în ciuda divinității ei exterioare,
avea un monstru în ea, cam ca domnișoara Ives a ta.
- Asta e ceva nou. - Ce vrei să spui ?
N-a mai fost văzută de nimeni.
- De unde știi ? - Pentru că e imposibil.
Mai sunt fotografii de-astea ?
- Da. - O să te rog să faci ceva.
Oriunde ai fi văzut asta, oricare ar fi interesele tale,
orice nevoie crezi că ai, trebuie să uiți că ai văzut ce ai văzut.
Mai întâi, spune-mi de ce.
Amunet a fost consoarta lui Amun-Ra, unul dintre zeii mari.
El a fost primul Cel Ascuns. Prințul-șarpe originar.
Numit astfel nu pentru vreo însușire reptiliană,
ci pentru puterea de renaștere. Ca un șarpe care năpârlește.
Viață veșnică...
Susținută prin hrănirea cu sufletele altora.
Amunet și Amun-Ra nu apar niciodată în aceeași invocație.
În religia faraonică e de neconceput să-i alături.
Poveștile lor sunt ținute complet separate.
- De ce ? - Pentru că...
Dacă s-ar întâlni vreodată, Amunet ar deveni Mama Răului.
Toată lumina ar pieri și lumea ar trăi în întuneric.
Cei Ascunși ar ieși la iveală și ar cârmui.
Amunet-Amun-Ra uniți.
E o vrajă care prevestește anihilarea omului
și venirea fiarei.
Eu nu i-aș spune asta drei Ives.
La urma urmei, cine vrea să știe că e bântuit de diavol ?
Cât ? Victor, cât ne plimbăm ?
Plimbare lungă, da ? Victor, da ? Totul, într-o zi.
Într-o noapte.
- Acum se face noapte, nu ziuă. - Noapte. Da, noapte.
- De ce ești încet ? - Ascultă, Proteus...
E prima dată când ieși din încăperea asta.
Totul va fi foarte nou pentru tine, așa că încearcă să rămâi calm, da ?
Da, Victor.
Nu te teme. Uite...
Totul.
- Câine ! - Câine.
Uită-te la astea.
Un cal.
Cald.
- Fierbinte ! - Fierbinte.
Nu, mulțumim.
- Căciulă. - Da.
Căciulă ? Căciulă !
- Nu... - Căciulă.
Castană.
Lumini de zâne !
Poftim ? Nu, e ceva care se numește iluminare cu gaz.
E o substanță chimică invizibilă. Adică nu o vezi.
Are proprietăți inflamabile: produce flacără, deci lumină.
- Victor, lumini de zâne ! - Cine sunt eu, ca să te contrazic ?
Fregată !
Barcaz cu vele.
Șlep. Barcă... Gabier. Parâmă. Baston de bompres.
Soție.
- Ce ai spus ? - Pe chei. Soție.
Doreen.
Victor, ce sunt eu ?
Spune-mi !
- Dle doctor ! - Domnule ?!
Nu-ți amintești. Ne-am cunoscut, cu sir Malcolm și dra Ives, unde lucrezi.
Americanul. Desigur. Îmi pare bine.
Mulțumesc. Ea e dra Brona Croft.
- Bună ziua. - Dră Croft...
- El e prietenul meu, dl Proteus. - Ethan Chandler.
Îmi pare bine. Numele meu e dl Proteus.
Dra Croft.
Ce mai faceți, dră Croft ? Numele meu e dl Proteus.
- Frumoasă seară, nu-i așa ? - Da. Foarte frumoasă.
O seară plăcută, dle Chandler ! Dră Croft...
- Castană ? - Mulțumesc. Ești foarte amabil.
- Bucură-te de luminile de zâne. - Întotdeauna mă bucur.
Ce este ?
Și mai ce ?
Apoi, am văzut fregata și barcazul.
Și barca.
Apoi, ne-am întâlnit cu dl... Ethan Chandler
și cu dra Brona Croft. Prietenii noștri. Lângă apă.
Poate că nu erau prieteni. Niște cunoștințe care treceau.
- De ce ? - Prietenii sunt altceva.
Sunt oameni pe care-i știi de ceva vreme. De care te simți apropiat.
- Ca Victor. - Da.
- O să am mulți ? - Dacă ai noroc...
O să am mulți. Zece. Mai mulți de zece, dacă noi...
Primul tău născut s-a întors... Tată...
Ați urmărit serialul POVEȘTI DE GROAZĂ
Sfârșitul episodului 2
Traducerea și adaptarea ANCA RĂZUȘ - DIMANCEA