Din episoadele anterioare...
Darul ei o face vulnerabilă. Și, în același timp, o face de dorit.
Vanessa... Ajută-mă...
- Ce s-a întâmplat cu Mina ? - S-a încurcat cu o creatură.
Acum a devenit sclava lui, plutind între lumea noastră și a lui.
Sunt peste tot în jur !
- Care e rolul tău în toate astea ? - Rolul meu mă privește.
Am pierdut un fiu în Africa.
Tată al meu, lasă-mă să vin cu tine ! O să fiu un explorator de nădejde.
Peter te iubește, tată !
- Amunet, fato ? - Nu. Mult mai bătrână.
Amunet era consoarta lui Amun-Ra, prințul-șarpe originar.
Se hrănea cu sufletele altora.
Nu i-aș spune asta drei Ives.
Cine ar vrea să știe că e bântuit de diavol ?
- Ce s-a întâmplat ? - A venit după tine.
- Cred că a fost o urzeală. - Dar Mina m-a dus la el !
S-ar putea să-ți fie dușmancă. Poți s-o învinovățești ?
Unde e Vanessa ? O vreau pe Mama !
- De ce o vrei ? - De ce o vrea toată lumea ?
Dacă n-aș fi comis păcatul, s-ar mai fi întâmplat toate astea ?
Nu putem schimba trecutul. Și eu, și tu vom trăi cu vina.
POVEȘTI DE GROAZĂ
"Draga mea Mina... Draga mea prietenă..."
"Am început să scriu aceste scrisori când mi-am revenit după boală."
"La început, cred că am scris una pe lună."
"Apoi, una pe săptămână, și acum, una pe zi."
"Curând, nu mă îndoiesc, nu voi mai face altceva decât să-ți scriu."
"Încheierea unei scrisori va deveni începutul următoarei."
"O nesfârșită panglică de cuvinte."
"Scriu cu speranța că, într-o bună zi, îmi vei răspunde"
"și că totul va putea din nou fi ca înainte."
"Deși știu că așa ceva e cu neputință."
"Când eram tinere, nu-mi amintesc să fi văzut nori."
"Oare era vreunul, draga mea Mina ? Poate, chiar sub linia orizontului ?"
"Sau era doar țărmul, cu castelele de nisip ? Știu că e un gând naiv."
"Dar oare amintirile nu sunt așa mereu ?"
- Să intrăm în apă ! Să înotăm departe. - Nu... O să dăm de belea.
Ți-e frică !
- Nu mi-e frică ! - Atunci, vino cu mine !
- Cât de departe crezi că putem înota ? - Cât de departe vrem. Oriunde.
- Și ce facem când ajungem acolo ? - Totul.
Ar trebui să înotăm până unde vedem cu ochii.
- Ba nu. - O să te temi toată viața, Mina mea ?
"Au fost vreodată două familii mai apropiate decât ale noastre ?"
"Poarta dintre casele noastre n-a fost închisă niciodată."
"Până în ziua în care s-a închis pentru totdeauna."
Bună ziua, dnă Murray ! Superbă zi pentru întoarcerea acasă !
Nu mai știm unde ne e capul. Copiii sunt în solariu.
Bună dimineața, dle Andrews !
Bună dimineața !
Bună dimineața, Peter !
- Doamne, tot cu maimuța aia ești ? - Oricât aș încerca, tot arată...
- Moartă. - Este un "el".
- Dă-i un nume. - Van, e doar o maimuță moartă.
Trebuie să le dăm nume. Altfel, nu mai prind viață.
E ca descântecul unei vrăjitoare.
El e Ariel, din Shakespeare.
Tu lucrezi mereu la vietăți care mănâncă alte vietăți.
- Cred că ești însetată de sânge. - Ăla sunt eu. Ea e doar sinistră.
Consider că dl Andrews are cea mai somptuoasă mustață.
- Știu. E superb. - Și atât de înalt !
Sunt sigură că o să mă mărit cu un bărbat înalt.
N-aș putea iubi un bărbat scund. Ar fi prea stânjenitor la baluri.
- Ce fel de bărbat va fi ? - De cel puțin un metru optzeci.
Cu mustață, pe care și-o lustruiește zilnic, cu picioare mici, de dansator.
Și tu ?
Cu oricine, în afară de avocații nesuferiți ai tatei.
Atunci, desigur, o să te măriți cu Peter. Toată lumea spune asta.
- N-o să fiu aici, să mă însor cu tine. - Dar unde o să fii ?
Cu tata, în Africa.
Ești sigur că vrei să te faci explorator ?
Nu pot să împăiez maimuțe toată viața.
Aveți grijă cu bagajele !
- Tată ! - Salut, Peter !
- Tată ! - Uite-o și pe fata mea ! Bună !
- Ești atât de slab... - De data asta, vă simt coastele.
- Și nu ți-ai purtat pălăria. - Aici m-ai prins.
A fost primul lucru pe care l-am pierdut.
- Și care a fost al doilea ? - Orientarea.
Bună, Gladys !
Fără lacrimi, draga mea.
- Ce mi-ai adus ? - Să vedem... Ce avem aici ?
- Ce este ? - Un serval.
Genul Leptailurus, de pe malurile lacului Tanganyika.
- Superb ! - Mulțumesc, tată.
Mi-e o foame de crocodil. Ați pregătit un ospăț ca lumea ?
"Cel mai bine îmi amintesc cum îi sărbătoream întoarcerile."
"Acelea erau adevăratele noastre sărbători."
"Mama și tata erau mereu musafiri bine-veniți la masa voastră."
"Tatăl tău se întorcea cu daruri rare și ars de soare."
Vrea cineva să audă despre întâlnirea mea cu canibalii ?
Da ? Bun...
"Dar cele mai prețioase erau povestirile aventurilor lui."
"Adaptate" pentru urechile noastre, sunt sigură.
Când am auzit, deodată, un strigăt: "Nyame !"
"Ochii lui Peter se aprindeau !"
"Își imagina un viitor minunat alături de tatăl lui."
Până să ne dăm seama, eram înfășurați în funiile și în plasele lor.
Strigând, agitându-și sulițele, intonând "Nyame".
"Nyame" înseamnă "carne". Adică mâncare. Adică noi.
Începem ?
"Dar, cu toată prietenia, Mina mea, nu eram total asemănătoare."
"Misterele Bisericii mele Catolice vă erau străine ție și familiei tale."
"Dacă aș fi fost mai mare, aș fi văzut mai multe."
"Pe sub râsete și pe sub minunata conversație spumoasă."
"Nu era tocmai tensiune, nu ? Nu între două familii atât de prietenoase."
"Nu. Mai degrabă, o trepidație."
"Parcă vorbe urlate într-un puț fără fund,"
"care veneau înapoi înfundate și complexe."
"Din lumea adulților, poate."
"Și în noaptea aceea îngrozitoare în care s-a întâmplat..."
"... oare a survenit ceva important la cină ?"
"Din câte îmi amintesc eu, nu."
"Sincer, am crezut că după colț o să vă găsesc pe tine și pe Peter,"
"jucându-mi vreun renghi."
"Mama mea. Tatăl tău."
"Mai mult decât șocul, decât gândul păcatului, al actului interzis..."
"... mi-a plăcut."
"Ceva șoptea, și eu ascultam."
"Poate că a fost întotdeauna acolo... Acest demon din mine."
"Sau în spatele meu, așteptând să mă întorc."
"Nu ți-am spus ce am văzut. Cum aș fi putut ?"
"Nu era nevoie să te maturizezi atât de repede."
- Să mergem mâine în oraș ! - Da.
"N-ai fi putut să înduri. Cel puțin, așa mi-am spus."
"Poate că mă bucuram de acest secret ca de un păcat ascuns."
"În mine însă se petrecuse o schimbare."
"Am observat-o în noaptea aceea, în labirint."
"Poate că fusese întotdeauna acolo."
"Mici acte de răutate."
"Inofensive, desigur. Ceva ce orice fată ar face."
"Îmi spuneam că sunt doar mici pozne nevinovate."
"Însă știam că e mai mult de-atât. Sigur că știam."
"Și, pe măsură ce creșteam și tu te făceai tot mai frumoasă,"
"nu m-am mirat că tu ți-ai găsit prima pretendentul."
"Sau că avea mustăți voluptuoase. Un tânăr ofițer atât de galant..."
"Ce pereche frumoasă erați !"
V-am găsit !
Mulțumesc.
"Era perioada în care Peter își lăsase bărbuța aceea caraghioasă."
"Am văzut cum înflorește idila ta cu căpitanul Branson."
"Toate stratagemele avansării și ale retragerii."
"Mă considerasem mereu cea mai puternică dintre noi două."
"Dar acum te vedeam atât de curajoasă ! Cum să nu fie subjugat ?"
"Cred că v-ați stabilit viitorul la masa aceea."
"El a vorbit despre India și, brusc, te-am văzut ducându-te acolo."
"Când aveam să te revăd ? India nu era cumplit de departe ?"
"Eu ce urma să fac ? Să mă mărit cu Peter ?"
"Doamne, ce te mai invidiam ! Probabil că te uram de-a dreptul."
"Cum era posibil ca tu, mereu atât de blândă și de îndatoritoare,"
"să ai această aventură extraordinară înaintea mea ?"
"Urma să cunoști dragostea și atingerea unui bărbat,"
"în timp ce eu, cea curajoasă, nu știam nimic despre viață."
Mina, draga mea !
Sigur că e un bărbat de treabă. N-am nici cea mai mică îndoială.
Va fi un soț bun.
Dar nu-mi place să mi-o închipui în India, în căldura și în mizeria aia.
- Cum crezi că va fi în Africa ? - Nici nu pomeni de asta, Van.
De câte ori încerc să vorbesc despre asta cu tata, se eschivează.
Poate că n-ar trebui să-l mai rogi.
Numai la asta am visat toată viața. Știi bine.
Eu și tata, într-o aventură, deschizând cărări noi, cutezătoare...
- Poate că... - Ce ?
Poate că atunci n-ar mai fi atât de dezamăgit de mine.
N-am fost fiul pe care și l-a dorit. Veșnic bolnăvicios, deloc sportiv...
O dezamăgire. Și-ar fi dorit pe cineva mai ca...
Ca mine ?
O să rămâi singură când plec. Mina, în India, eu, cu tata...
O să fie trist pentru tine. Dar cred că...
Preotul vine la șapte și mama ne vrea acolo.
Știi cât ține la punctualitate.
"Dacă m-aș putea întoarce în timp,"
"aș fugi după el și i-aș spune: 'Nu pleca în Africa !'"
"N-ai să supraviețuiești. Ești prea plăpând ! De o fragilitate frumoasă."
"Te iubesc pentru fragilitatea ta."
"Din clipa aceea, Mina, am văzut viitorul nespus de clar."
"Am încercat să mă rog în noaptea aceea. Dumnezeu nu mi-a răspuns."
"Dar mi-a răspuns altcineva."
Curând, copilă...
Ce jocuri vom juca...
"Tu n-ai fost niciodată mai fericită decât în weekendul acela."
"În dimineața următoare, urma să fii măritată."
"Mai aveai o noapte ca dra Mina Murray, înainte să devii dna Charles Branson."
"Nu părea să te deranjeze această 'pierdere de sine'."
"Poate că mă deranja pe mine în locul tău."
M-ai descoperit... Ultima noapte de libertate.
Ai vrea să vezi ceva interesant ?
- Nu... Mina mea ?! - Mina ta.
Dar o să fii ușurat să afli
că a lucrat doar cu cele mai pașnice animale.
Asta e veverița ei.
- Care sunt ale tale ? - În niciun caz, cele blânde.
Asta nu mă miră.
Consider că trebuie să botezi un lucru înainte să prindă viață.
Așa, ca descântecul unei vrăjitoare.
Îl cheamă Ariel.
Ochii sunt partea cea mai grea.
Sunt din sticlă, desigur, așa că sunt morți, fără expresie.
Dar asta nu e acceptabil pentru măreața mea pasăre de pradă.
Așa că am pus oglinzi în spatele lor, ca să scânteieze.
- Vezi ? - Parcă ar fi vii.
Sunt vii.
Dacă aș putea, aș pune oglinzi în spatele a tot ce e pe lume.
Liniștește-te...
Vanessa ! Vino înapoi !
- E obscen ! Nu face asta ! - Cum să n-o fac ?
Nu ți-e rușine ? Treci sus în clipa asta !
Cum îndrăznești să-mi vorbești mie despre rușine ?
Du-te tu sus și cere-i iertare tatei !
- Trebuie s-o văd. - Pentru ce ?
Ca să îndrept lucrurile.
Am crezut că familia va fi distrusă de călătoriile mele, de lipsa mea...
De faptul că mă gândeam la altele.
Nu mi-am închipuit că va fi distrusă de mâna unei fetițe crude.
"Când a venit boala, a fost absolută."
"Nu eram conștientă de nimic. Medicii nu știau cum să-și explice."
"Pentru că era inexplicabil."
Mulțumesc. O țin eu.
Trebuie să mănânci.
Medicii nu mai cred că e epilepsie. Ți-au spus ?
Dr. Kingston nu știe ce să creadă. Omuleț ridicol...
Se tem că e ceva cu creierul tău.
Ceva dinăuntrul tău.
Ce mai era de spus... Mina a plecat.
N-a mai vrut să locuiască aici. Să nu vorbim despre Mina ?
Nu știu.
Noi și familia Murray nu ne mai vorbim.
Am încercat să mă duc acolo. N-am fost bine-venită.
Sir Malcolm...
Doctorii nu știu ce e în neregulă cu tine, draga mea.
Crizele sunt îngrozitoare.
Vom consulta un specialist la Londra.
Ți-a plăcut întotdeauna Londra. Poate că schimbarea...
Am rezervat camere pe Strand.
În apropiere, e o clinică renumită pentru tratarea bolilor femeiești.
Un balamuc.
Nu sunt nebună, mamă.
Nu sunt nefericită.
Ar trebui să mă lăsați să mor.
Vanessa... Ai înțeles ce am spus ?
Cred că ar fi mai bine să ieșiți puțin, dnă Ives.
- Rămân. - Trebuie să vorbesc cu soțul dv.
Aș dori să rămân.
Această formă de catatonie nu mi-e necunoscută.
Neobișnuitele crize fizice sunt manifestări ale...
Nu sunt crize fizice. Era bântuită.
Am văzut crize de epilepsie care te lasă cu oasele rupte, dnă Ives.
Nu sunt lucruri imposibile. Doar rare.
Isteria de natură psihosexuală poate fi tratată.
Tratamentele implică narcotice și hidroterapie de intensitate crescândă.
Apa rece reduce circulația spre creier,
reducând astfel metabolismul și activitatea motorie.
Agitația și trauma mintală vor încetini. Apoi, vor înceta.
Am văzut aceste metode dând roade, așa că nu trebuie să vă îndoiți.
Și dacă nu au efect ?
Dacă nu vedem îmbunătățiri, există și opțiuni chirurgicale.
Da. Să facem asta.
Domnule și doamnă Ives, vă rog să părăsiți camera imediat !
Mă bucur foarte mult să-ți aud vocea, Vanessa.
Sunt dr. Christopher Banning și sper să te ajut.
- Părinții tăi au... - Vreau să fiu afară.
Ai să fii. Avem o grădină frumoasă, care...
Prefer oceanul.
Ai văzut vreodată un înecat ?
Eu, da. Nu un câine sau o pisică. N-au destul suflet în ei.
Mă refer la un om. La o sută de oameni.
O corabie cu sclavi. Da... Mai mult ca orice.
Trasă la fund, cu oamenii încă înlănțuiți de ea.
Suflete chinuite, supuse acum unui chin și mai mare.
Ai văzut vreodată așa ceva, dr. Christopher Matthew Banning ?
Vanessa, e foarte important pentru mine să te așezi.
Cine e Vanessa ?
- Dnă Ives, pot să intru ? - Desigur.
- Dle Ives... - Peter...
Am venit să-mi iau rămas-bun. Plec cu tata în Africa.
- Pot s-o văd ? - Nu cred...
Rămâi aici.
Să nu fii șocat. E mult schimbată.
Van...
- O să moară ? - Dacă există un Dumnezeu...
- E mereu așa ? - Nu.
Există și episoade de activitate.
- Pot să stau cu ea ? - Da. Desigur.
- Mă recunoaște ? - Nu știm.
Dar vorbește cu ea. Se presupune că ajută.
Bună, Van ! Sunt Peter.
Mă tem că trebuie să-i vorbești mai de aproape.
Sunt Peter.
Plec în Africa.
Îți vine să crezi ?
O să am, în sfârșit, aventura despre care am discutat.
Sunt foarte entuziasmat.
Am trecut ieri pe lângă țărmul unde înotam când eram mici.
Ar fi trebuit să mă săruți.
Mă săruți acum ?
O să mori acolo.
Peter... Îți urez noroc în călătorie.
Și îți mulțumesc că ai venit.
- Nu aveți pentru ce. - Peter... ce ți-a spus ?
N-am putut desluși.
Îl știi pe Keats ?
Poetul. Keats.
- Nu pot vorbi. Sunt prea slăbită. - Nu ești.
- Nu ești aici. - Totuși...
Cine ești ? Nu ești sir Malcolm.
Trebuie să botezi un lucru ca să-l faci să trăiască, nu ?
- Să te botez ? - Doar dacă vrei să trăiesc.
Șarpe ! Așa vrei ?
Vrăjitor, Amăgitor, Prinț al Întunericului, Diavol al genunii ?
Atâta dispreț ai pentru vechiul tău prieten ?
Așadar... Keats...
Patru rânduri din "Odă unei privighetori" m-au impresionat mereu.
Keats era pe moarte când le-a scris și știa că moare,
ceea ce face totul și mai savuros, nu crezi ?
- Vrei să le auzi ? - Am de ales ?
Vanessa, te rog ! Întotdeauna ai de ales.
Tu ai permis să se întâmple asta. Ai căutat dezastrul cu lumânarea.
Ai fi putut închide ușa. Încă poți.
Chiar acum. Ai s-o faci ?
Da.
Și renunți la tot ce am putea avea împreună ?
Adevărata cunoaștere a virtuții unui bărbat... și a păcatului său.
Puterea. Capacitatea de a vedea dincolo de lumea asta.
- Nu vreau nimic de dincolo de lume. - Nu mă minți.
Ai fost mereu atrasă de oceanul adânc, de șoapta întunecată,
de oglinda din spatele ochilor de sticlă.
De viața trăită pe deplin.
Ai să închizi ușa asta acum ?
Deci... Keats. Versurile lui Keats.
Da...
"Ascult în beznă..."
"De multe ori, fost-am aproape înamorat de-al morții ușor duh."
"I-am spus dulci nume, în multe rime inspirate,"
"Să urce răsuflarea-mi slabă pe-ale văzduhului cărări."
- Deci întunericul a vorbit... - Da.
Dar tu ai ascultat.
Fie ca sufletul lui Claire Ives
și sufletele tuturor celor plecați dintre noi din mila Domnului
să se odihnească în pace.
- Amin ! - Amin !
Sora mea...
Nu te condamn.
Tot păcatul a fost iertat prin suferința ta.
Atâta suferință...
E mai mult decât merit. Dar eu nu mă pot ierta.
- Sunt atât de multe de zis... - Sau atât de puține.
Sunt măritată acum. Îți poți închipui ?
E avocat, în slujba dlui Hawkins, din Essex.
Nu are mustață, precum galantul meu căpitan Branson,
dar dl Harker e un om cumsecade și mă iubește.
Sunt fericită pentru tine.
- Și bietul nostru Peter... - Îmi pare atât de rău...
Dacă ai fi fugit după el în ziua aceea, în labirint...
Dacă l-ai fi strâns în brațe și i-ai fi spus să nu plece,
pentru că îl iubești pentru fragilitatea lui...
De unde știi asta ?
Știu multe lucruri acum, Vanessa.
Stăpânul m-a învățat multe.
Lucruri pe care n-ar trebui să le știe nimeni niciodată. Ajută-mă !
Salvează-mă de el ! Te rog !
Mina are nevoie de ajutorul nostru. Mă lași să intru ?
- Asta e totul ? - Da.
Crezi că poți să ajungi din nou la ea ?
Sau ea, la mine.
- Știu că nu mă crezi în stare. - Nu știi nimic despre mine.
Știi câți oameni am omorât ?
În Africa, am mers prin sânge la fiecare pas.
A fost o vreme în care te-aș fi omorât bucuros.
Și s-ar putea să vină o vreme în care am s-o fac bucuros.
Deocamdată însă te pot folosi.
- Atât ? - Ce mai vrei ? Iertare ?
Pentru asta, du-te la Biserica ta Romană. Aici n-ai să găsești.
Ți-ai închipuit vreo clipă cum a fost pentru mine ?
Un păcat de neiertat, care m-a marcat pe viață.
Crezi că tu ai suferit ! Crezi că tu ai înotat prin sânge.
Crezi că tu ai mers pe cadavre !
Așterne-le de aici până la orizont, și eu tot am mers mai departe !
Om slab, dezgustător, desfrânat, vanitos !
Cum îndrăznești să-mi vorbești mie despre moarte ?
Atunci, o să vorbim despre ea împreună.
- Da. - Îi vom lua urma până la Mina.
Da.
- Și apoi ? - Tu vei fi încheiat. Eu voi pleca.
Îl pun pe Sembene să pregătească o cameră. Acum, asta e casa ta.
"Nu vreau să mă absolvi de vina mea."
"Vina mea e a mea și o port în mine."
"E prezentul și viitorul meu."
"M-a damnat cu mult dincolo de această scurtă viață a mea."
"Dar nu voi avea odihnă până nu te știu în siguranță. Viața mea n-are alt țel."
"Și te voi iubi pe veci. Draga ta prietenă, Vanessa"
"Post-scriptum:"
"Tatăl tău te iubește foarte mult și ar face orice ca să te salveze."
"Însă eu te iubesc în alt fel."
"Te iubesc destul... încât să te omor."
Ați urmărit serialul POVEȘTI DE GROAZĂ
Sfârșitul episodului 5
Traducerea și adaptarea ANCA RĂZUȘ - DIMANCEA