Podívejte se na ně. Mladé, šťastné a zamilované.
Kdo by neměl rád zamilované příběhy?
Ten okamžik, kdy se díváte na svůj protějšek
a okolní svět zmizí, tak jako nedostatky toho druhého.
A jediné, co si přejete, je…
Oh, mrzí mě, pokud jste si mysleli,
že toto bude jeden z těch
zamilovaných příběhů.
Bude, ale tohle nebudou jeho hlavní aktéři. Alespoň ne jediní.
V tomto příběhu bude hlavní postavou ona, gardedáma.
Elena Biandová, těší mě. Ano, toto je můj příběh.
Takže bych ho podle mě měla vyprávět já.
Samozřejmě, jak je libo, slečno Biandová.
Výborně, takže začneme od začátku.
Nejsem služka, pokud jste si to mysleli.
Umím číst, umím psát,
jsem velmi kultivovaná a
mám navíc skvělý úsudek.
Jinak bych nemohla být nejlepší gardedámou ve městě. I když tu nejsem jediná.
Někteří nás nazývají raději společnicemi.
Rodiče slečen z dobrých rodin mi platí za to,
že jejich dcerám radím ve věcech lásky a mravnosti a pomáhám jim najít
ideálního nápadníka.
Ten je moc starý.
Moc mladý.
Moc obyčejný.
Perfektní, pokud se chceš provdat za jeho matku.
Ne!
Ne.
Nechápejte mě špatně. Já miluji zamilované příběhy.
Hlavně ty se šťastným koncem.
-Ano, beru. -Ano, beru.
Ano, beru.
Ano, bere.
Nevýhodou je, že pokud dělám práci dobře,
přijdu o ni.
Pravdou je, že teď by se mi jeho rada hodila.
Moc se mi nedaří.
Tady je vdovec a tři dcery.
Ne. Ne, že by mě těšilo jeho neštěstí, ale má tři dcery. Tři.
To je práce na několik let, takovou příležitost si nesmím nechat ujít.
Tyhle a dám vám 50 peset.
Zdrávas Maria…
Pán s tebou, dcero.
Odpusť, otče. Zhřešila jsem.
Nedívejte se tak. Jsem v zoufalé situaci.
Dobrá rodina.
Slušné mladé dámy.
O matku přišly před rokem.
Je načase, aby se vrátily do společnosti. A o to se postarám já.
CARLOTA MENCÍOVÁ - 14 LET ZVLÁŠTNÍ STVOŘENÍ
Teď musím postupovat podle příručky pravé mladé dámy, a nedopustit se žádné chyby.
Jedna chyba vám zničí celý život.
I když by šlo o vaši nejkrásnější chybu.
Asi tušíte, o čem příběh bude.
V každém dobrém příběhu musí hrdinka trpět. Přiznejte se,
že už se nemůžete se dočkat.
NE, LÁSKO
PŘÍRUČKA MLADÉ DÁMY
LEKCE 1 NEZAMILUJ SE
Slečna…
Elena Biandová.
Biandová, Elena Biandová. Jistě máte nespočet výborných referencí.
Ale nejste na gardedámu moc mladá?
I vy jste na tři dcery moc mladý. Takže nejste Pedro Mencía.
Santiago Torres, těší mě. Tak prosím.
Don Pedro mě… pověřil mě, abych udělal první výběr z kandidátek.
Je nás víc?
S tím jste nepočítala?
Doufám, že budu nejlepší.
Takže už jste se na rodinu informovala?
Stručné poznámky mám.
Povězte mi, čtete ráda?
Kdykoliv mám možnost.
Nemluvím o Bibli.
Já také ne.
Co jste četla naposledy?
Moby Dicka. A předtím Doňu Perfectu. Nemám oblíbený žánr.
Přečtu si ráda každou kvalitní literaturu.
Kvalitní? To je věc názoru.
Ale! Takže mám pohovor s literárním kritikem?
S tak sarkastickou dámou jsem se setkal málokdy. Moc jich není.
To jste mě špatně pochopil.
Ach tak. Ale na chvíli jsem se cítil jako hlupák.
To můžu říct i já o vás. Jistě v tom nebyl zlý úmysl.
A jak si představujete, že zvládnete tři slečny?
Šach.
To nevím.
Možná s vaší pomocí.
Done Pedro!
Santiago, co tu děláš?
Vůbec nic. Přišel jsem za vámi a
narazil jsem na slečnu.
Tak já půjdu, máte důležitější věci na práci.
Slečno Biandová…
Omlouvám se, slečno Biandová. Za tím asi budou moje dcery.
Mého kmotřence rády zneužívají.
Nechtěla byste se projít?
Jistě.
Není to stará panna. Zdá se mi milá.
Na to že, je… Au!
Prý nejlepší gardedáma, zas tak stará není.
Pokud není dost inteligentní, co s ní?
To ona je.
Teď ji musí schválit váš otec.
Dříve jsem kvůli práci trávil dost času mimo dům.
Cestoval jsem po Evropě, byl jsem i v Africe.
Moje žena se starala o domácnost a dcery.
Dovolte mi vyjádřit svou upřímnou soustrast, pane Mencío.
Teď je důležité mít nablízku někoho, kdo umí naslouchat.
Jsou věci, se kterými se dívka otci nesvěří.
Stydí se. Děvčata mají svá tajemství, která nemohou prozradit.
To je normální, tak to má být. Je důležité získat si jejich důvěru.
A jak si chcete získat tu moji?
Protože polovina gardedam ve městě by u nás chtěla pracovat.
Také jsem přišla o rodiče.
Uvidíme se zítra, slečno Biandová. Přijďte včas.
Tři dcery. Práce na několik let. Gratuluji.
Moc mě mrzí, Alicie, že ses sem ani nedostala.
Neboj se, já si práci seženu. Jen doufám, že to nebudeš mít s děvčaty těžké.
Těžké? Vždyť jsou to šarmatní slečny.
Samozřejmě. Jsou naprosto šarmantní.
Eleno!
Jedeme!
Snad mě neviděl. Pokud ano, jsem ztracená.
Slečno Biandová, co je?
Víte, odejít tou bránou je
pohodlnější než přes zeď.
Prý jste práci dostala.
V literatuře máte stejně špatný vkus jako moje přítelkyně.
Tak to nevím. Možná ano.
Měl to být krásný den, ale bohužel to tak nebylo.
Celý náš život závisí na tom najít další rodinu.
Jste tu brzy!
Promiňte?
Bylo vám sděleno, že máte přijít přesně v osm hodin.
A když se v tomto domě řekne v osm, znamená to v osm.
Ani pět minut před nebo potom. Počkejte do osmi.
Kolik je hodin?
Řeknu vám to jenom jednou.
Začínat budete o půl osmé ráno. To je čas, kdy začíná služebnictvo.
Budete mít půl hodiny, abyste se upravila,
protože slečny Mencíovy schází na snídani vždy v osm.
Do půl deváté budete snídat se slečnami. V tu dobu s nimi začínám výukou bontonu.
Toho se vy samozřejmě zúčastňovat nebudete. Váš pokoj.
Je propojený s pokojem slečny Cristiny. Je prvorozená, bude vaší prioritou.
Slečny Mencíovy nejsou jako dámy, kterým jste sloužila.
Dělala garde, buďte tak laskava.
Tímto se stáváte součástí rodiny. Máte budoucnost všech tří
slečen ve svých rukou. Doufám, že to zvládnete.
Protože pokud ne, osobně o tom budu dona Pedra informovat.
Jsem jeho nejbližší důvěrnice. A ujišťuju vás, že to se nezmění.
Život se mi trochu komplikuje, že? Nejdřív ten kočár a teď doňa Angustias.
Slečno Biandová!
Huš!
Okamžitě ven! Okamžitě ven!
Připadá vám to jako hezké uvítání slečny Biandové? Hned se jí omluvte. V opačném
-případě musím… -Nechte nás o samotě, prosím vás.
Co? Potrestáte mě? Jen kvůli žertu?
Velice nevkusný žert!
A nejlepší, co jsem zažila. Ale musela jsem se tvářit…
Takové chování vám tu nemíním trpět!
Na infarkt jsem ještě dost mladá, ne?
Tak doufám, že se to nebude opakovat.
Jste mladá na to, abych vám hledala manžela.
Je v zájmu nás obou, abychom byly přítelkyně.
Jste horší, než doňa Angustias.
Neměla by se o tom dozvědět.
Ale ano.
-Ale ne. -Ale ano.
-Ale ne! -Už pochopte, že některé
žerty nelze tolerovat.
Souhlasím s vámi. Carlota musí být potrestána.
Kvůli leknutí? Cristino.
Angustias, nechte nás. Vyřídím to.
Nechápu, proč ji pořád obhajuješ.
Protože je to hloupost.
To tvrdím taky.
Není to hloupost, ale projev neúcty ke slečně.
-Nic se mi nestalo. -Ne, promiňte nám to.
Ano, omluvte moji sestru. Má pocit, že tady o všem rozhoduje.
Jen si o vás dvě dělám starosti.
To nemusíš, nejsi naše máma!
Promiňte nám to. A vítejte.
Vítáme vás.
Já vím, co řeknete. Že kvůli nim nemůžu spát.
Přiznávám, že jsem nezačala zrovna nejlépe, ale…
nejde jen o to.
Slyšíte to?
Kam to chcete jít?
Jen jsem potřebovala na vzduch, slečno Biandová.
Dost nalehko v takové zimě. Tak se vraťte do postele.
Pokazila jsem jí plány. Ale nemohu si dovolit žádný skandál.
Slečno!
Ten včerejšek, to byla nestydatost.
Dívkám chybí disciplína.
Pochybuji, že ona ji dokáže nastolit.
Je to potvrzené. Velká šéfka je špión.
Netrapte se, Angustias. Je ve zkušebním období.
Už večer uvidíme, jestli to zvládne.
Dnes večer?
Pokud ne…
Co se bude dít?
Osobně se postarám o její propuštění.
Dobře.
-Angustias! -Co tu děláte? Poslouchala jste?
Ocitla jsem se tady jen náhodou. Vy si vždy o lidech myslíte to horší?
Rétorická otázka. Tu odpověď dobře znám. Hezký den.
Dobrý den.
Výborně.
To jsme zrovna potřebovaly. Posnídat v klidu a míru.
-Nebojte se. Jakmile moje sestra… -Jsi nesnesitelná!
-A ty jsi nudná, Cristino. Jsi tak nudná! -No a co, tak jsem nudná! A co má být?
Smějte se! Smějte se na plnou pusu.
Dobré ráno, done Pedro. Omluvte nás, dostaly jsme teď záchvat smíchu.
Máte zábavné dcery.
Angustias mi říkala, že vás včera nepřivítaly nejlépe.
To byly jen sesterské rozmíšky. Zažila jsem to všude. Vaše dcery jsou…
Podle mě jsou to… malí andílci.
Dona Angustias vás už očekává. Není jí do smíchu.
A někdy jí je?
Omluvte nás.
Jdeme.
Když jsme tu sami, slečno Biandová, chci vám něco důležitého sdělit.
A překvapení je tady.
Povídejte.
Dnes večer pořádají Ortegovi doma večírek.
Je načase, aby se dcery vrátily ke společenskému
životu, především Cristina.
Nerad bych, aby teď promeškala příležitost
sejít se s jedním mladíkem.
Máte na mysli pana Torrese?
Santiaga? Ne, proboha! Ne.
Promiňte.
Její nápadník se jmenuje Eduardo Espinosa de Monier. Znáte ho?
Samozřejmě, je to mladík skvělého vychování,
z dobré rodiny. Je to vhodný nápadník.
To moje žena je dala dohromady. Ale nebyla si jistá jejich city.
Já se, done Pedro, o slečnu Cristinu postarám.
Jak se máte, slečno?
Děkuji.
Ty jsou na dnešní večer.
Já to nedokážu.
Smutek jenom tak nezmizí. Bude vám chybět do konce života.
Můžete smutnit a nevycházet z domu, hádat se se sestrami a
život si necháte utéct, anebo ho prožijete.
Co by vám řekla vaše matka?
Ta milovala večírky.
Jistě by nechtěla, abyste strávila nejlepší léta
v posteli a péčí o sestry, jako byste byla jejich matka.
Musíte do společnosti. Musíte se smát a užívat si.
A dovolit, aby vás doprovodil pohledný mladík,
co posílá tenhle vzkaz.
Není život o tomhle?
Dal bych vše, abych vás tu viděl sestupovat
každý den svého života.
Dlouho jsem vás neviděl se usmívat.
Může za to i moje gardedáma, Elena Biandová.
Těší mě.
Dnes bude také hostem. Budeme slušní, že?
Mít oficiální doprovod. Rafinované, pane Espinoso.
Můžeš si dát, na co budeš mít chuť.
Bude rozpuk jízlivý?
Asi chtěla jít taky.
Máte pravdu. Měli bychom vyrazit, ať nepřijdeme pozdě.
Nebýt mě, tak byste měla hodně práce.
Budete mi muset vysvětlit, proč si muži všímají
víc ženy s doprovodem.
Santiago?
Cristino. Eduardo.
Myslel jsem, že i pisálci odpočívají. Copak tě nikdo nenaučil se bavit?
Jako třeba ten, kdo nemusí pracovat.
No, někoho práce baví.
Nebo spíš neumí být v klidu. O čem budeš psát dnes?
Vévodové de Fernán Núněz pořádají večírek ve stejnou dobu.
Kdo napočítá víc kočárů na nádvoří, vyhrává.
Kolik myslíte, že se tam vejde kočárů?
Tak dvacet?
Anebo možná dvacet tři.
Bože, počítat kočáry. Těžký úkol, drahý Santiago.
Já raději vyzvu k tanci tuhle dámu. Slečno Biandová, s vaším svolením?
Rád jsem tě viděl, Cristino.
Přátelíte se s Eduardem už dlouho, že?
Jsme jen známí.
Slečno Biandová, máte rodinu?
A proč se ptáte?
Ze zvědavosti. A proč neodpovíte?
Jsem překvapená, že vás zajímá můj život.
Mě zas vaše vyjadřovací schopnosti.
Vadí vám, že vás předčí žena nebo že jste si
uvědomil, že nejste tak chytrý?
Budete se dál vymlouvat nebo odpovíte?
Ostatně, jak jste zjistila, co je oblíbenou četbou mých přítelkyň?
Co naznačujete?
Nic.
Já jenom vidím, že jste ráda dobře informována.
To samé platí o vás. Děláte si poznámky, i když se ostatní baví.
Někdo je hlavní postavou v románu a jiný zas jeho autor.
Tak doufám, že umíte psát.
Ale no tak. Prosím vás.
Jako kritik jsem se neosvědčil, ale spisovatel jsem dobrý. Věřte mi.
To ještě uvidíme. Nic jsem nečetla. A teď mě omluvte.
Jak ti to na prvním večírku jde?
Řekla bych, že začátek je skvělý. Ten mladík je pohledný.
Zamilovat se není naším úkolem.
Ani to, aby se někdo zamiloval. Máme jim najít jen manžela a hotovo.
Přiznejme si to. Každá z nás tady zůstane na ocet.
Není to lepší, než si vyplakat oči, Adelito.
Nevím jak vy, ale já nemám chuť skončit na ulici.
Podle vašich pohledů ti to zdá se nehrozí.
Zajdu pro pití. Chcete?
-Ne. -Ne.
Děkuji za informace o děvčatech.
Tak teď mi řekni, jak jsi tu práci získala, jo?
Řekla jsem, že nikoho nemám.
Tak jsi lhala.
To není to nejhorší.
Gabriel je tady.
Kde tady?
Zrovna odjížděl od Mencíových. Takže je ve městě.
To je náhoda.
-Možná, ale jestli zjistí, že jsem tady… -Kdo co zjistí?
Alicie, poslouchat cizí rozhovory je neslušné.
Nerozčiluj se. Jen jsem se chtěla zeptat, jak ti to s děvčaty jde.
Naprosto skvěle.
To mám radost.
To jistě.
Měla jsem štěstí, při posledním pohovoru si mě
vybrali pro jednu slečnu. Albu de Ibáňez.
Tak to není moc náročná slečna, že?
Slečny Mencíovy… Cristina je okouzlující.
Ale Sara…
je opravdu zvláštní. Je skvělá při práci s vějířem.
Tři sestry, spousta práce.
Ani ti nešlápl na nohu.
Je úžasný.
A moc pohledný.
A víš, co se říká o mužích, kteří umějí tančit?
Ne. Co se říká?
Neposlouchej je, drahá. Ty dnešní dívky mají hloupé nápady.
Ale no tak, doňo Paquito, vy slyšíte, jen to, co chcete.
A podívej, jak mi to fungovalo. No, tak se ode mě uč.
Měla bych jít. Eduardo na mě čeká, půjdeme se projít do zahrady.
To je tak romantické!
Hezkou zábavu!
Vážně jen ve dvou?
Půjdu také.
-Nedivte se. -A tobě, Esther,
díky za doporučení té nejlepší
gardedámy ve městě.
Pro přítelkyni cokoliv. Že, Josefino?
Jistě, cokoliv.
Eleno!
Jde o slečnu Saru.
Chtěla jsi, abych ji pohlídala. Někam zmizela.
Cože?
Tři nezvládneš. Pochop to.
Stalo se něco?
Ne. Osobní záležitost.
Nemáme jít s vámi?
Ne, ne, ne. Nic se neděje.
Věřte mi.
Hned se vrátím.
Takže tohle přijde sem, je to tak? Dobře. Tady se to spojí…
Ano, výborně. Přesně tak.
-Budete si to pamatovat? -Co tady děláte?
No, já…
Doktor Aguilar. Už se znáte?
Takže včera večer to byl váš kočár.
Já se omlouvám za tohle nedorozumění.
Ale ošetřoval jsem jejich matku, než…
A viděl jsem, jak o ni pečovala. Ona prahne po znalostech.
Byl by hřích, kdybych jí neumožnil rozvíjet
její talent pro tyto věci.
Á! Tak jestli správně chápu, jste její učitel.
Přesně tak. Její učitel.
Mockrát děkuji, doktore. Už jděte, a zase pozítří.
Dobře.
A prosím, nechte si to pro sebe.
Mají vás považovat za lehkomyslnou koketu?
Než aby zjistili, že studuji? Každá rodina má svoji černou ovci,
je to už téměř instituce.
Proč to děláte potají?
Protože otec by to nedovolil. K přihlášce na medicínu bych
musela mít jeho svolení.
Tak mě napadlo, že když složím přijímací zkoušku,
třeba změní názor.
Jen potřebuji, abyste mě neprozradila. Já si přeji jenom jedno.
Abych si mohla zvolit vlastní osud.
Vidíte?
Vše v pořádku?
Podle očekávání, done Pedro.
Je čas jít domů.
Tak jeďte napřed. Já pojedu se slečnou Cristinou a Eduardem.
Ať je lidé spolu vidí.
Děkuji, slečno Biandová. Jdeme.
Mohu to vysvětlit.
Je to dost jasné.
Eleno?
Buďte potichu!
-V pořádku? -Ano, je to krásný večírek.
No, snad jsi už nechtěla jet domů?
Ne, jistěže ne. Jen jsem se procházela.
A slečna Cristina? Je bez dozoru?
Zahlédla jsem ji s tím jejím nápadníkem. Dost se k sobě měli.
-Dala bych ruku do… -Hoří!
Proboha!
Hoří!
Eleno. Ne, Eleno, ne. Bežte od těch keřů.
V pořádku?
Chudinka malá…
Mohla jsi uhořet, drahá.
Hlavně, že se vám nic nestalo. A že nikdo nezjistil, k čemu došlo.
Já ano a to stačí.
Co vás to napadlo, slečno?
Už nechci dělat matku svým sestrám a být jen sama sebou.
Být na okamžik šťastná. Sama jste mi říkala: "Žijte!"
Ale mluvila jsem o tanci, ne o tomhle.
Vždyť to byl akt upřímné lásky.
Takže máte v úmyslu se vzít?
Kvůli vaší i mojí pověsti?
Co kdyby tohle někdo zjistil? A já myslela,
že problémy budou s vaší sestrou.
Mrzí mě to.
Ne, to nemusí. Já toho nelituji.
Vezmeme se a budeme spolu šťastní.
Miluji tě.
Já jsem tady.
O MĚSÍC POZDĚJI
Ne. Nejsou na pohřeb! Dnes je velký den. Žádná žádost o ruku mě tak nepotěšila.
Ne. Ne, ne, ne, ne, ne. Ne, ne, ne, ne, ne! Ne!
-Nebudeš tu na žádost o moji ruku? -Nemohu!
Je to můj nejšťastnější den.
-Nemohu! -Slečno Biandová,
řekněte mu, ať tu zůstane.
Když se to nepodařilo vám, co zmůžu já?
Ona má pravdu. Snažil jsem se své povinnosti odložit, ale…
To snad ne. Co je tak důležité, že to nemůžeš odložit?
Víš, Cristino, nemohu tu zůstat, protože bych nebyl schopen…
říct svému šéfovi ne, protože má práce to je i odpovědnost.
A, a… Je mi líto, musím jít.
Už jsem myslela, že řekne něco jiného.
Líbí se vám?
Jsou moc krásné. Jsem tak nervózní.
Dobře to dopadne.
Šš!
Tak jak to večer uděláme?
Řekla jsem známému kočímu, aby na vás, až to tu odbydem,
počkal na konci naší ulice.
Ale musíte se vrátit do půlnoci. Já nechám vzadu otevřeno.
Děkuji.
Doopravdy?
Proč nemohu jít v černém?
Je to žádost o ruku, ne pohřeb.
Není to to samé?
Tak dobře. Ale žádné lekání.
Slečno Biandová, zajímají mě vaše metody.
Jak to děláte, že dívka, která jeden den propláče, je druhý den…
Zaměstnáte mě? Lituji, ale zázraky neumím.
Ty umí jen Svatá Panna.
Ty jsi tam nezůstal na tu žádost?
Já už nemohu dál.
Je konec.
Víš, co se říká, chlapče.
Když skončí jedna kapitola, může začít druhá.
No tak.
Na můj pokyn začnete hrát.
Nemohlo se mu něco stát?
Pro jeho dobro doufám, že ano.
Jistě se objeví každou chvíli.
Už jede!
To je ale uvítání. Jak pro krále.
Přináším dopis pro slečnu Cristinu Mencíovou.
Přestaňte! Přestaňte! Dost!
No, a mně bude platit kdo?
"Slečno Mencíová, je mi líto, že jsem vám dal plané naděje.
Odjíždím do Paříže. Nehledejte mě.
Náš vztah není možný. Lituji, pokud jsem vám způsobil nějaké problémy".
Dcerko, otevři.
Chceme si promluvit.
Možná to udělá jako v románech a skočí z okna.
A bude celá od krve? Ne.
-Cristino, prosím, otevři dveře. -To už je z módy.
Cristino!
Mohu?
Slečno,
je normální, že se tak cítíte.
Vaše rodina je tu pro vás a vždy bude.
A Angustias také.
I doňa Angustias.
Ale nemusíte se mnou mluvit.
Umím dělat garde a mlčet.
Otráví se.
To by bylo lepší.
Ani se neptám, jak se cítíte.
Slečno, nebojte se. Máte celý život před sebou.
Zpozdila jsem se a vždy bývám přesná jako hodinky.
Jsem těhotná.
A jestli to někdo zjistí, je se mnou konec. Co budu dělat?
Co budeme dělat?
Když začnete dělat tuhle práci, nikdo vám neřekne, co a jak.
A tohle vás prostě nenapadne.
Teď vím jen, že jsou v ohrožení dva životy.
Ten její i ten můj.
Slečno Biandová, upozorňuji, že jsme teprve na začátku.
Nemám pokračovat já?
Ne!
A myslíte, že to zvládnete?