Jen se na ně podívejte! Mladí, šťastní, zamilovaní…
Kdo nemá rád dobré milostné příběhy?
Tu chvíli, kdy se podíváte do očí a všechno ostatní zmizí.
Tak jako jejich chyby. A vy chcete jen…
Odpusťte mi, pokud jste si mysleli, že takový bude i tento příběh.
Bude to příběh o lásce, ale oni nejsou hlavní hrdinové.
Nebo aspoň ne jediní.
Hlavní postavou našeho příběhu bude ona,
gardedáma.
Elena Biandová, k vašim službám.
A ano, tohle je můj příběh.
Takže bych ho měla vyprávět já.
Ale jistě, vezměte to do svých rukou, slečno Biandová.
No tak dobrá.
Začneme od začátku.
Nemyslete si, že jsem služebná.
Umím číst i psát.
Dostalo se mi dobrého vzdělání, ale hlavně mám dobrý úsudek.
Proto jsem nejlepší garde ve městě.
Ale nejsem jediná.
Někdo nám raději říká „společnice“.
Zámožní rodiče mi platí, abych jejím dcerám radila o lásce,
chránila jejich čest a hlavně jim pomohla najít dokonalého nápadníka.
Příliš starý.
Moc mladý.
Hrubián.
Je dokonalý,
pokud si chcete vzít jeho matku.
Ne.
Nenechte se mýlit.
Zbožňuji příběhy o lásce, zvlášť ty se šťastným koncem.
- Ano. - Ano.
Ano.
Ať žijí! Hurá!
Má práce má tu nevýhodu, že když ji dělám dobře,
tak skončí.
ANTONIO BIANDO DE TEJADA S RODINOU
Upřímně, hodila by se mi jedna ze tvých rad.
Moc se mi nedaří.
Ovdovělý otec. Tři dcery.
Nemám radost z jejich neštěstí,
ale jsou to tři sestry.
Tři.
To je práce na několik let. Tu příležitost si nenechám ujít.
Knihy, 50 peset a budeme vyrovnaní.
- Pochválen buď Ježíš Kristus. - A Marie neposkvrněná.
Odpusť mi, otče, zhřešila jsem.
Nedívejte se na mě tak.
Je to zoufalá situace.
Slušná rodina.
MENCÍOVI
Vychované mladé dámy.
Před rokem přišly o matku.
Je načase, aby se vrátily do společnosti a já se o to postarám.
CARLOTA MENCÍOVÁ
Teď se musím řídit Základní příručkou pro dobré gardedámy,
abych nechybovala.
Protože jediná chyba vám může zničit život.
I ta nejhezčí chyba, co jste kdy viděli.
Asi už tušíte, kam ten příběh směřuje.
Znáte snad příběh o lásce, kde by hrdinka netrpěla?
Přiznejte to. Už se nemůžete dočkat.
PŘÍRUČKA MLADÉ DÁMY
LEKCE PRVNÍ: NEZAMILUJ SE
Slečna…
- Elena Biandová. - Biandová. Elena Biandová.
Rozhodně máte spoustu výborných doporučení.
Ale nejste na garde příliš mladá?
Vy jste mladý na to, abyste měl tři dcery.
Asi nejste don Pedro Mencía.
Santiago Torres. Těší mě.
Posaďte se.
Don Pedro mě pověřil
prvním výběrem uchazeček.
- Je nás více? - Doufala jste, že budete jediná?
Doufám, že budu nejlepší.
Takže o rodině jste se jistě informovala.
Něco málo se mi doneslo.
Povězte mi, čtete ráda?
- Čtu, kdykoli můžu. - Nemyslím Bibli.
Já také ne.
Co jste četla naposledy?
Román Bílá velryba a předtím Doňa Perfecta.
Na žánru mi nezáleží, ale musí to být kvalitní literatura.
Kvalitní? Jak pro koho, nemyslíte?
Netušila jsem, že mluvím s literárním kritikem.
Na dámy s oblibou v sarkasmu narážím velmi zřídka. Je to vzácné.
- Asi jste mě špatně pochopil. - Myslíte?
Myslel jsem, že si ze mě děláte blázny.
To samé mohu říct o vás. I když jste to nejspíš nemyslel zle.
Jak chcete s takovou povahou zvládnout tři mladé dámy?
Šach.
To nevím.
S vaší vzácnou pomocí?
- Done Pedro. - Santiago, co tady děláš?
Nic moc.
Hledal jsem vás a narazil na slečnu Biandovou.
Asi půjdu. Musíte probrat spoustu věcí.
Slečno Biandová.
Odpusťte, slečno Biandová.
Za tím nejspíš stojí mé dcery.
Můj kmotřenec je jejich oblíbená loutka.
Nechcete se projít?
Jistě.
Není to stará panna.
Hezky se nese.
Na to, že… Hej!
…je to nejlepší garde ve městě, není tak stará.
- Jestli není chytrá, je k ničemu. - Chytrá je.
Teď je to na vašem otci.
Až donedávna jsem většinu času trávil v práci,
cestoval po Evropě a africkém kontinentu.
Moje žena se starala o domácnost a o dcery.
Chápu a mrzí mě, co vás potkalo, pane Mencío.
V takových chvílích by měly mít někoho, kdo umí naslouchat.
Jsou věci, o kterých mladá žena nemůže mluvit s otcem.
Děvčata mají určitá tajemství, která ze slušnosti nemohou sdílet s otcem.
A to je v pořádku, tak to má být.
- Musím si získat jejich důvěru. - A jak získáte tu moji?
V mém domě chce pracovat polovina gardedám ve městě.
I mně totiž zemřeli rodiče.
Na shledanou zítra, slečno Biandová.
Přijďte včas.
Tři dcery.
Dlouhodobá pozice. Gratuluji.
Škoda, že sis s donem Pedrem ani nepromluvila, Alicio.
Neboj se, já o práci nemám nouzi.
Snad s Mencíovými nebudeš mít potíže.
Potíže?
- Jsou to okouzlující mladé dámy. - Jistě. Naprosto okouzlující.
Eleno!
Jedeme!
Doufám, že mě neviděl, protože kdyby mě našel, jsem v koncích.
Slečno Biandová, jak se máte?
Doporučuji vám projít brankou, ne cihlovou stěnou.
Prý jste tu práci získala.
Máte stejně špatný vkus na knihy jako mé přítelkyně.
No nevím. Asi ano.
Čekala jsem, že to bude dobrý den, ale mýlila jsem se.
Náš život závisí na nalezení nové rodiny.
Jste tady brzy.
Co prosím?
Bylo vám řečeno, že se máte dostavit přesně v osm.
V tomto domě osm hodin znamená osm hodin.
Ne pět minut po osmé nebo za pět minut osm.
Počkejte do osmi.
Kolik je hodin?
Řeknu vám to jen jednou.
Vstávat budete o půl osmé ráno.
Tehdy začíná pracovat služebnictvo.
Budete mít půl hodiny na úpravu,
jelikož slečny Mencíovy chodí snídat v osm.
Budete s nimi snídat do půl deváté.
Já pak převezmu jejich výuku a výchovu.
Vy se samozřejmě budete držet stranou.
Váš pokoj.
Sousedí se slečnou Cristinou.
Jakožto prvorozená bude vaší prioritou.
Slečny jsou jiné než ty, kterým jste sloužila.
Které jsem doprovázela, prosím.
Jméno Mencía je teď jako vaše vlastní.
Máte v rukou budoucnost tří mladých žen. Snad jich budete hodna.
Protože jestli ne, spravím o tom dona Pedra.
V této domácnosti mi nejvíc věří
a mohu vás ujistit, že se to jen tak nezmění.
Můj život se komplikuje, že?
Nejdřív kočár a teď doňa Angustias.
Slečno Biandová!
Okamžitě vylezte!
Připadá vám v pořádku takto přivítat slečnu Biandovou?
Omluvte se jí, nebo jinak…
Nechte nás o samotě.
Prosím vás.
Tak co? Potrestáte mě?
Za nevinný žert?
Velmi nevhodný žert!
A nejlepší žert, co jsem zažila. Musela jsem mít skvělý výraz.
Takové chování nestrpím!
Na infarkt jsem moc mladá, nemyslíte?
Tak doufám, že se to nebude opakovat!
A vy jste moc mladá na vdavky.
Pro obě bude výhodné, když budeme přítelkyně.
Jste ještě horší než doňa Angustias!
A ona by to neměla vědět.
- Ano. - Ne.
- Ano. - Ne!
Některé vtipy jsou příliš nevhodné.
Souhlasím. Carlota si zaslouží napomenutí a trest.
Protože ji vylekala? Cristino.
Angustias, nechte nás. Já to vyřídím.
Chovejte se slušně.
Proč ji musíš vždy bránit?
- Protože je to hloupost! - To jo.
Bylo to ke slečně Biandové neuctivé.
- Mě neřešte. - Odpusťte.
Odpusťte mé starší sestře. Chce mít poslední slovo.
- Jde mi o vaše dobro! - Tak přestaň, nejsi máma!
Odpusťte nám to. A vítejte.
Vítejte.
Vím, co si myslíte.
Že nemůžu spát kvůli nim.
Můj první den nebyl zrovna hvězdný, ale…
není to jen tím.
Slyšeli jste?
Kam si myslíte, že jdete?
Šla jsem na čerstvý vzduch, slečno Biandová.
Je chladno a jste málo oblečená.
Měla byste jít do postele.
Zhatila jsem jí plány, ale nemohu si dovolit skandál.
Mladá dámo!
Jejich včerejší chování bylo ostudné.
Vašim dcerám chybí disciplína.
A pochybuji, že ta dáma je zvládne.
Je to potvrzené.
Ta náfuka donáší.
Nebojte, Angustias. Je tady zatím jen na zkoušku.
Uvidíme, jak jí to půjde večer.
- Večer? - Jestli ne…
- Co se bude dít večer? - Osobně ji propustím, pane.
Výborně.
- Angustias! - Co tady děláte, klevetíte?
Je to jen náhoda. Nic víc.
Nebo jste přirozeně nedůvěřivá?
To je řečnická otázka. Odpověď dobře znám.
Přeji pěkný den.
Dobré jitro.
Výborně.
Přesně to jsme potřebovaly. Klidnou a pokojnou snídani.
- Nebojte se… - Jsi nesnesitelná!
- A ty jsi nudná, Cristino! - No a co, že je nudná?
Smějte se. No tak, pořádně se chechtejte.
Dobré ráno, done Pedro.
Omluvte nás. Měly jsme záchvat smíchu.
Máte velmi zábavné dcery.
Angustias mi řekla, že vás včera moc hezky nepřivítaly.
Ale ne, bylo to jen sesterské hašteření. To jsem viděla mnohokrát.
Ale vaše dcery opravdu vypadají jako andílci.
Doňa Angustias vás očekává na lekci.
- A dnes nemá dobrou náladu. - Jindy ano?
Omluvte nás.
Pojďte.
Když jsme teď sami, rád bych s vámi probral jednu důležitou věc.
Teď přijde překvapení.
Prosím.
Ortegové dnes večer pořádají večírek.
Myslím, že dcery by se mohly vrátit do společnosti.
Zvlášť Cristina.
Mohla by se znovu setkat s mladíkem, který se jí dvořil.
Myslíte kmotřence, pana Torrese?
Santiaga?
Ne. Proboha, to ne.
Omlouvám se.
Její nápadník se jmenuje Eduardo Espinosa de Monier.
Znáte ho?
Jistě. Je to zdvořilý a pohledný mladý muž z dobré rodiny.
Je to dobrý nápadník.
Doprovázela je moje žena,
ale nebyla si jistá, co cítili.
Done Pedro, ujišťuji vás, že se o slečnu Cristinu postarám.
Dobré odpoledne, slečno.
Vezmete si je dnes večer?
Asi to nezvládnu.
Ta bolest nejspíš nikdy nezmizí. Bude se vám po ní celý život stýskat.
A můžete na ni vzpomínat zalezlá v posteli, doma,
hádat se se sestrami a mrhat časem,
nebo můžete žít.
Co by na to řekla vaše máma?
Milovala večírky.
Nebyla by ráda, že trávíte nejlepší roky svého života v posteli
a staráte se o sestry jako jejich máma.
Musíte jít ven.
Musíte se usmívat a užívat si.
A nechat se doprovodit tím pohledným mladíkem,
co vám poslal tento vzkaz.
Není o tom život?
Dal bych cokoli za to,
abych vás na těch schodech mohl vídat každý den.
Dlouho jste se tak moc neusmívala.
To ona to má na svědomí. Moje garde, Elena Biandová.
Těší mě.
Dnes večer to budete mít snadné. Budeme se chovat slušně.
Zalichotit gardedámě. To je chytré, pane Espinoso.
- A ty můžeš večeřet, co budeš chtít. - Máme ve spíži bolehlav?
- Nejspíš chtěla jít s námi. - Přesně tak.
Měli bychom jít, pokud chceme dorazit včas.
Nebýt mě, měla byste dnes plné ruce práce.
Musíte mi vysvětlit, proč si muži všímají víc žen s doprovodem.
Santiago?
Cristino. Eduardo.
Myslel jsem, že i pisálci občas musí odpočívat.
Neumíš se bavit, Santiago?
- Jako ti, co žijí z jmění? - Někteří pracují, protože chtějí.
On musí neustále něco dělat. O čem bude dnešní článek?
Vévoda Fernán Núñez s vévodkyní uspořádali další večírek…
Kolik kočárů by se sem mohlo vejít?
Počítání kočárů je náročná práce.
To je dobře. Mezitím vyzvu mladou dámu k tanci.
Slečno Biandová, dovolíte.
Rád jsem tě viděl, Cristino.
Jste s Eduardem dobří přátele, že?
Jen známí.
Slečno Biandová, máte rodinu?
Proč se ptáte?
Ze zvědavosti.
Proč mi neodpovíte?
Divím se, že vás tak zajímá můj život.
A já, že je gardedáma tak výřečná.
Vadí vám, že je žena výřečnější, nebo že nejste zas tak chytrý?
Budete se dál vymlouvat, nebo mi odpovíte?
Tak jak jste odhalila oblíbené knihy mých přítelkyň?
- Co tím chcete říct? - Nic.
Vidím, že chcete být informovaná a zároveň nenápadná.
Vidím, že jsme podobní.
Děláte si poznámky a ostatní se baví.
Někdo je hlavní postavou románů a někdo jiný je musí psát.
Snad jste dobrý spisovatel.
No toto…
Prosím vás.
Možná jsem nevalný kritik, ale jsem slušný spisovatel. To mi věřte.
Uvidíme. Váš román jsem nečetla. Jestli mě omluvíte…
Jaký je první večírek s Mencíovými?
Řekla bych, že báječný. Ten mladý muž je velmi pohledný.
My se nemáme zamilovat.
Nikdo se nemusí zamilovat. Stačí, když najdeme manžela.
Musíme to přijmout. Všechny skončíme na ocet.
Je to lepší než se utápět v sebelítosti.
Nevím, jak vy, ale já nechci skončit na ulici.
Podle toho, jak ses na něj dívala, na ulici neskončíš.
Jdu pro mošt. Dáte si?
- Ne. - Ne.
Díky, že jsi mi řekla o Mencíových.
Tak mi pověz, jak sis tu práci zajistila, co?
Řekla jsem, že nemám rodinu.
Lhala jsi.
A to není to nejhorší.
Je tady Gabriel.
Tady? Kde přesně?
Viděla jsem ho, když jsem odcházela od Mencíů. Je ve městě.
Jaká náhoda.
Jestli zjistí, že jsem tady…
Kdo to zjistí?
Alicio, je neslušné vstupovat do cizích rozhovorů.
Klid. Přišla jsem tě jen pozdravit
a zeptat se, co sestry Mencíovy.
Jde to náramně skvěle.
- To ráda slyším. - Jistě.
Naštěstí si mě vybrali u posledního pohovoru,
takže mám novou slečnu.
Alba de Ibáñezová.
Ta mladá dáma má velmi nízké nároky, že?
Naopak sestry Mencíovy…
Cristina je okouzlující.
Ale Sara…
je neobyčejná mladá dáma.
S vějířem zachází obratně.
Tři sestry,
třikrát víc práce.
- Nepošlapal ti prsty. - Je okouzlující.
A moc hezký.
Víte, co se říká o mužích, co umí tančit.
Ne, co?
Neposlouchej je, zlato. Dnešní dívky mají nevhodné nápady.
Doňo Paquito, vy slyšíte jen to, co chcete.
A vidíš, jak mi to jde. Měla by ses ode mě učit.
Měla bych jít.
Eduardo se mnou chce jít na procházku.
Romantická procházka. To je milé!
Užijte si to!
- Nevím, jestli jen s tebou. - Jdu s ní.
- Samozřejmě. - Nepochybně.
Díky za doporučení té nejlepší gardedámy ve městě, Esther.
Pro dobré přátele cokoli. Že, Josefino?
Jistě. Jak myslíš.
Eleno!
Slečna Sara. Chtěla jsi, abych na ni dohlédla.
Nemůžu ji najít.
Co prosím?
Tři se nedají zvládnout, víš?
Děje se něco?
Ne. Jen osobní záležitosti.
- Máme jít s vámi? - Ne. Všechno je v pořádku.
Mně můžete věřit.
Bude to jen pár minut.
To je to, co jsem řešila, že?
- Pamatuješ? - Co to děláte?
- Znáte doktora Aguilara? - Včera jsem měla tu čest s vaším vozem.
Odpusťte mi to. Chápu, že to není nejlepší způsob…
Víte, léčil jsem její matku…
Viděl jsem, jak se o ni Sara starala.
Jak prahla po vědění.
Upřímně řečeno,
nepěstovat v ní ten talent a odhodlání by bylo mrhání.
Aha, takže jste její učitel, chápu to správně?
Přesně tak, její učitel.
Děkuji, pane doktore.
Můžete jít. Uvidíme se pozítří.
Dobře.
Prosím, nikomu to neříkejte.
Ať si myslí, že jste lehkomyslná?
Než že studuji medicínu?
Každá rodina má černou ovci, že ano? Je to skoro povinnost.
Tak proč se schováváte?
Protože můj otec by mi to nedovolil.
Potřebuji svolení, abych mohla studovat na Lékařské fakultě.
Ale napadlo mě, že když složím přijímací zkoušku,
možná změní názor.
Potřebovala bych, abyste mě pár dní kryla.
Chci jen, abych si mohla zvolit vlastní osud.
Vidíte?
Je vše v pořádku?
Dle očekávání, done Pedro.
Je čas jít domů.
Nechcete jít napřed?
Doprovodím slečnu Cristinu s Eduardem. Měli by se spolu ukázat.
Děkuji, slečno Biandová. Můžeme?
- Vysvětlím to. - Mně je to jasné.
- Eleno. - Buďte zticha.
- Je všechno v pořádku? - Ano. Byl to dokonalý večírek.
Aha. Nebyla jsi na odchodu?
Ne. Jen jsem šla na čerstvý vzduch.
Kde je slečna Cristina? Nechala jsi ji bez dozoru?
Viděla jsem ji s jejím nápadníkem. Dost se k sobě měli.
Dala bych za ni…
Oheň!
Pomoc! Hoří!
Eleno!
Ne, Eleno, ne.
Jděte od toho křoví.
Jste v pořádku?
Málem ses spálila, drahá.
Naštěstí se nikomu nic nestalo.
A nikdo nezjistil, co se stalo.
Já to vím a to stačí.
Co vás to napadlo?
Chtěla jsem být sama sebou, nechovat se jako matka svých sester.
Chtěla jsem být šťastná.
Sama jste mi řekla, že mám žít!
Měla jsem na mysli tanec, ne tohle.
Byl to akt čisté a upřímné lásky.
Takže se asi chcete vdávat.
Pro záchranu vaší i mé pověsti.
Co když to někdo zjistí?
A já myslela, že potížistka bude vaše sestra.
- Lituji toho. - To neříkej.
Já nelituji. Požádám tě o ruku. Vezmeme se a budeme šťastní.
Miluji tě.
Jsem stále tady.
O MĚSÍC POZDĚJI
Ne, ty nejsou na pohřeb.
Dnes je významný den. Žádná žádost mě netěšila tak jako tahle.
Ne.
- Ne! - Nechceš vidět žádost o mou ruku?
- Nemůžu. - Můj nejšťastnější den.
Slečno Biandová, přesvědčte ho, aby zůstal.
Já nepomůžu, když jste to nezvládla vy.
Pravda. Snažil jsem se to odložit…
Nevěřím ti. Co je tak naléhavé, že to nejde odložit?
Upřímně, Cristino, nemohu tady zůstat, protože bych…
Nemůžu to říct vedoucímu, protože práce je velká zodpovědnost a…
Omlouvám se, ale musím jít.
Myslela jsem, že řekne něco jiného.
Líbí se vám?
Jsou nádherné.
Jsem nervózní.
Všechno dopadne skvěle.
Jaký je plán na večer?
Po žádosti na vás bude čekat kočár.
Ale musíte se vrátit před půlnocí.
Tou dobou se bude vracet váš otec. Otevřu vám zadní dveře.
Děkuji vám.
Vážně?
- Proč nemůžu mít černé šaty? - Nejdeme na pohřeb.
Není to totéž?
Tak dobře, ale nesmíte nikoho polekat.
Slečno Biandová, zajímají mě vaše metody.
Jak jste dokázala, že uplakaná dívka najednou…
Potřebujete mé služby? Jsem nejlepší, ale neumím zázraky.
Zázraky? Ty umí jen Panna Maria.
Nechtěl jsi vidět žádost o ruku?
Už to nevydržím, Juano.
Je konec.
Víš, co se říká, chlapče.
Když jeden příběh skončí, další začíná.
Tady máš.
Na můj pokyn začněte hrát.
Nemohlo se mu něco stát?
- Pro jeho dobro doufám, že ano. - Určitě brzy dorazí.
Už je tady!
Už je tady.
To je přivítání.
Lepší než pro krále.
Nesu psaní pro slečnu Cristinu Mencíovou!
Přestaňte s tím!
Kdo mi zaplatí za doručení?
„Slečno Mencíová, lituji, že jsem vám dal falešné naděje.
Odjíždím do Paříže. Nehledejte mě.
Náš svazek není možný. Omlouvám se za potíže…“
Dcerko, otevři.
Chceme si promluvit.
Třeba vyskočí z okna, jako v knížkách.
Aby se zamazala od krve? Ne.
- Cristino. - Utopí se?
- To vyšlo z módy. - Otevři.
Cristino!
Mohu?
Slečno, je normální se takhle cítit.
Rodina tu pro vás bude navždy. Já také.
A doňa Angustias také.
I doňa Angustias.
Nemusíte mluvit, jestli nechcete.
Umím doprovázet i v tichosti.
Jed.
To je lepší, čisté.
Ani se neptám, jak se máte.
- Nebojte se. Máte celý život před sebou. - Ještě jsem nekrvácela.
Běžně bývám jak hodinky.
Jsem v očekávání.
Jestli to někdo zjistí, je se mnou konec.
Co budu dělat?
Co budeme dělat?
Nikdo vám neřekne,
co v takových chvílích dělat, protože upřímně,
nečekáte, že by se to mohlo stát.
Teď tady mám dva životy v ohrožení.
Její a můj.
Slečno Biandová, varuji vás, že to teprve začalo.
Mám to převzít já?
Ne!
Myslíte, že to zvládnete?
Překlad titulků: Kateřina Gabrielová